1326/960/2012
6/465/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючого-судді Мартинишин М.О.

з участю секретаря Кондрашин В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчих листах по цивільній справі №1326/960/2012 -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із заявою про заміну сторону стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у виконавчих листах по цивільній справі №1326/960/2012, який винесено на підставі рішенням Франківського районного суду м. Львова.

В обґрунтування заяви покликаються на те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 квітня 2012 року у цивільній справі №1326/960/2012 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» №033/13/08-Ф від 17.03.2008 року задоволено.

Згідно договору №GL48N718070_bank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, право вимоги за договором «Автопакет» №033/13/08-Ф від 17.03.2008 року перейшло до ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП».

Згідно договору №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги від 18.12.2020 року, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило право вимоги за даним договором ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» разом з усіма додатками до нього та додатковими договорами.

Відтак право вимоги за вищезазначеним договорами повністю перейшло до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», тому просить замінити сторону стягувача.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, однак у заяві зазначив що підтримує у повному обсязі та просив таку заяву розглядати у його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно приписів п. 2 ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, а тому суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 09 квітня 2012 року Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення по справі № 1326/960/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, на підставі якого позов задоволено та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованість в сумі 366 112(триста шістдесят шість тисяч сто дванадцять) грн. 23 коп., судові витрати в розмірі 2 823(дві тисячі вісімсот двадцять три) грн. 00 коп. судового збору, що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 368 935(триста шістдесят вісім тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 23 коп..

На підставі вказаного рішення суду було видано та надано наручно 18.07.2012 року представнику позивачу виконавчі листи, що вбачається із відмітки на обкладинці у вказаній справі.

05.08.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» укладено договір №GL48N718070_bank про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором «Автопакет» №033/13/08-Ф від 17.03.2008 року.

18.12.2020 року між ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено договір №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» відступило ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченим договором «Автопакет» №033/13/08-Ф від 17.03.2008 року.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» (в подальшому - «Закон») органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону).

Частина четверта статті 4 Закону регулює питання повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Зокрема, однією з підстав відповідно до пункту 2 частини четвертої цієї статті є пропуск встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 11 Закону регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником (частина п`ята статті 15 Закону).

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути в невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства прав (постанова Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Право правонаступника стягувача на звернення з виконавчим документом до виконання залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні підстави для процесуального правонаступництва, так як відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10(провадження №14-197цс21) і в силу положень, передбачених частиною 4 статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Поняття «заміна сторони виконавчого провадження» та «заміна стягувача у виконавчому листі» не є тотожними Необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документу на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі виконавчого документу, відповідно заява може бути подана до відкриття провадження виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Отже, цивільний процесуальний закон передбачає можливість розгляду двох окремих, самостійних, процесуальних питання щодо: заміни сторони виконавчого провадження; заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З правових висновків Великої палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17, вбачається, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Тобто, необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документа на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі, відповідно заява може бути подана до відкриття провадження виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

У правовому висновку Великої палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10 зазначено, що у правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає і підстав для процесуального правонаступництва.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 2-870/11 (провадження № 61-4429св22) зазначено, що «стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються уразі: пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення (ч.4 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що заявником не надано суду ні виконавчих документів, ні належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що на виконанні відповідного органу ДВС або приватного виконавця перебуває відкрите виконавче провадження на підставі виконавчих листів, виданих Франківським районним судом м. Львова по справі № 1326/960/2012, що позбавляє суд можливості здійснити заміну сторони стягувача.

Водночас будь-якої інформації про переривання строку пред`явлення виконавчих документів до виконання(пред`явлення виконавчого документа до виконання, надання судом відстрочки або розстрочки виконання рішення) суду не надано. Відмітки державного чи приватного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення, при цьому копії виконавчих листів у справі відсутні, що свідчить про те, що виконавчі листи взагалі не перебували на виконанні.

Разом з тим, лише 20 грудня 2023 року (через майже 11 (одинадцять) років після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили) ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із заявою про «про заміну стягувача у виконавчих листах по цивільній справі № 1326/960/2012»(а.с. 39-40) - з посиланням на те, що згаданий заявник набув право вимоги за договором «Автопакет» №033/13/08-Ф від 17.03.2008 року на підставі Договору №GL48N718070_bank_04 про відступлення прав вимоги, укладеному 18.12.2020 року з ТзОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» (а.с.54-60).

Як вбачається з наведеного, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання на виконання рішення суду «по цивільній справі № 1326/960/2012» пропущено, однак заявник, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», не заявляв вимоги про поновлення йому цих строків та не наводив аргументів, які б могли слугувати правовою підставою для такого поновлення.

Отже, заява 20 грудня 2023 року про заміну сторони у виконавчих листах подана після спливу строку пред`явлення виконавчих документів до виконання. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на сьогоднішній день до суду не надходила.

Відтак, за наведених обставин, відсутні і підстави для процесуального правонаступництва, оскільки заявником не аргументована дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

З огляду на встановлені судом обставини спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд вважає, що подання заяви про заміну сторони у виконавчих листах її правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчих документів до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви, а тому подана заява ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про заміну стягувача у виконавчих лисах по цивільній справі №1326/960/2012 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258-261, 247, 353-355, 442 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань виведення ПАТ «Комерційний Банк «НАДРА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчих листах по цивільній справі №1326/960/2012 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 01.02.2024 року.

Суддя: Мартинишин М.О.