Справа № 278/6265/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мокрецького В.І.,

за участю секретаря судового засідання Шлапак А.А.,

представника заявника Кравчука В.І.,

представника боржника Михніцького Г.Ю.,

боржниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву АТ «Укрсиббанк» про визнання причин строку для пред`явлення виконавчого листа №278/6265/13ц поважними та у поновленні пропущеного строку для повторного пред`явлення цього виконавчого листа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

АТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із заявою в якій просить визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа №278/6265/13ц, виданого на підставі рішення Житомирського районного суду від 03.02.2014 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 18452 долари США, що еквівалентно 155211 грн 94 коп., а також судового збору у розмірі 776 грн 05 коп., поважними та поновити вказані строки для повторного пред`явлення цього виконавчого листа до виконання у зв`язку з чим просить видати його дублікат. Свою заяву обґрунтовує тим, що виконавчий лист №278/6265/13ц щодо боржника ОСОБА_1 було направлено на примусове виконання до відділу ДВС Житомирського районного управління юстиції, яким 28.05.2014 відкрито виконавче провадження №43461140. Заявник зазначає, що неодноразово, а саме 23.02.2019, 15.06.2020, 20.07.2021 та 10.02.2022 звертався до органу виконавчої служби із запитами про місцезнаходження виконавчого листа, проте відповідей на адресу банку не надходило, а лише 30.08.2023 повідомлено про те, що 17.04.2019 державним виконавцем винесена постанова про повернення вказаного виконавчого листа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника мана на яке можливо звернути стягнення. Однак згаданий виконавчий лист на адресу стягувача не надходив.

Представник заявника зазначив, що АТ «Укрсиббанк» позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчі листи до виконання не з власної вини. У свою чергу, виконавча служба не надала доказів, що виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було повернуто стягувачу, а тому просить вважати поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати його дублікат.

Представник боржника, з думкою якого погодилась боржник, просив відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що стягувач з дати коли йому стало відомо про завершення виконавчого провадження, окрім формальних переписок, по суті бездіяв та не вчиняв належних дій для того, щоб встановити місцезнаходження виконавчого листа. Стягувач раз у рік протягом чотирьох років направляв клопотання про місцезнаходження виконавчого листа та не надав належних доказів, що звертався до виконавчої служби з відповідними листами. У свою чергу надані рекомендовані повідомлення не можуть вважатися належними доказами, оскільки банк надає одні й ті самі поштові повідомлення у цивільних справах з різними боржниками та зі змісту яких не можливо встановити, що банк направляв у виконавчу службу запит про місцезнаходження саме виконавчого листа №278/6265/13-ц про стягнення боргу саме з ОСОБА_1 .

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд вважає, що у її задоволенні необхідно відмовити з огляду на таке.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.02.2014 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 18452 долари США, що еквівалентно 155211 грн 94 коп., а також судовий збір у розмірі 776 грн 05 коп.

Двадцять восьмого травня 2014 року постановою державного виконавця ВДВС Житомирського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження №43461140 за виконавчим листом №278/6265/13-ц, виданий Житомирським районним судом Житомирської області 20.03.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 155987 грн 99 коп. заборгованості за кредитом.

Як вбачається з відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, виконавче провадження №43461140 щодо ОСОБА_1 завершено та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу.

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» неодноразово, а саме: 23.02.2019, 15.06.2020, 20.07.2021 та 10.02.2022 зверталось до державної виконавчої служби з клопотаннями у яких просило надати інформацію щодо місцезнаходження якогось виконавчого листа та підтвердження факту його повернення.

Листом №42825/5.2-23/вх.37713/5.2-23 від 16.08.2023 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області повідомило АТ «Укрсиббанк» про те, що на виконанні у Житомирському ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження №43461140 з примусового виконання виконавчого листа №278/6265/13-ц від 20.03.2014 виданого Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 155987 грн 99 коп. заборгованості за кредитом.

Сімнадцятого квітня 2019 року зазначене виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу. Повторно виконавчий лист на примусове виконання не надходив.

Разом з тим, повідомлено, що матеріали зазначеного вище виконавчого провадження знищене за термінами його зберігання, у зв`язку з чим надати документи, що підтверджують факт відправлення виконавчих документів на адресу стягувача не можливо.

З довідки АТ «Укрсиббанк» №21-1-23/б/н від 11.09.2023 вбачається, що оригінал виконавчого листа №278/6265/13-ц, виданого Житомирським районним судом Житомирської області 20.03.2014 з 14.04.2019 по теперішній час на жодну адресу банку не надходив.

Відповідно до листа Житомирського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №107381 від 13.12.2023, за період з 2019 року по 2022 роки будь-яких клопотань з приводу встановлення місцезнаходження виконавчого листа №278/6265/13-ц від 20.03.2014, виданого Житомирським районним судом Житомирської області, до відділу не надходило.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до правової позиції, яка сформована Конституційним Судом України по справі №1-7/2013 від 26 червня 2013 року виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам, як обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування, тобто свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Підпунктом 17.4 пункту 17 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11.

У постанові від 19.04.2021 у справі №2-1316/285/11 Верховний Суд зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №2-6471/06, від 03.02.2021 у справі №643/20898/13-ц, від 20.05.2022 у справі №1005/7133/2012) та від 19.07.2022 у справі №750/13088/14.

Таким чином, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2014 було відкрито виконавче провадження №43461140 з його примусового виконання, а 17.04.2019 виконавчий лист повернуто стягувачу.

За приписами ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, після повернення виконавчого документа стягувачу він мав бути пред`явлений до виконання у строк до 17.04.2022.

Однак, протягом зазначеного строку стягувач АТ «УкрСиббанк» не вжив всіх належних заходів щодо встановлення місцезнаходження виконавчого листа та повторного пред`явлення його до виконання.

З травня 2019 року банку достеменно було відомо про завершення виконавчого провадження №43461140, однак у подальшому протягом майже чотирьох років він лише направляв раз на рік запити до виконавчої служби. При цьому, бездіяльність виконавців щодо не надання на запити відповіді, банк не оскаржував.

Банк не був позбавлений можливості самостійно встановити відсутність у нього оригіналів виконавчих листів, ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та звернутися до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів протягом строку для його пред`явлення до виконання.

Жодних поважних причин, а саме - об`єктивних, непереборних обставин, які б перешкоджали йому вчинити такі дії, заявником не наведено. Будь-яких реальних перешкод для цього у стягувача не було.

Посилання заявника на те, що йому не направлявся виконавчий лист після його повернення не може бути взяте до уваги, адже доказів, що свідчили б про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, суду не надано.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №2-12537/10, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Посилання представника АТ «УкрСиббанк» на те, що банк, починаючи з травня 2019 року по вересень 2023 року, цікавився долею виконавчого листа через запити до виконавчої служби, однак отримав відповідь лише у 2023 році, тому вважав ці причини поважними, суд відхиляє, оскільки банк повинен був демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури, зокрема, знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувати за потреби бездіяльність державних виконавців, а не лише пасивно очікувати надання відповіді на запити протягом чотирьох років.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Проте, заявник тривалий час не реалізовував усі свої права як стягувача, що свідчить про його небажання захищати власні інтереси у виконавчому провадженні.

Отже, суд виходячи з критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, керуючись принципом правової визначеності, дійшов висновку, що заявником не доведено наявності поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому заява про поновлення строку не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання судом не поновлено, тому відсутні й підстави для задоволення заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні наведеної заяви необхідно відмовити.

Керуючись п.17.4 перехідних положень, ст.ст. 259, 260 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про визнання причин строку для пред`явлення виконавчого листа №278/6265/13ц, виданого Житомирським районним судом на підставі рішення від 26.05.2014 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк», поважними та у поновленні пропущеного строку для повторного пред`явлення цього виконавчого листа до виконання.

На ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення, а особами, які не брали участі в судовому засіданні з моменту отримання її копії, може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 05 лютого 2024 року.

Суддя: