Справа № 591/9060/23
Провадження № 2/591/1422/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/9060/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого у подальшому стало АТ « Сенс Банк», та відповідачем була укладена угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Банк належним чином виконав зобов`язання і надав відповідачу кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 22 січня 2023 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 68 036,48 грн. На адресу відповідача направлялась досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань, яка залишилася без реагування з боку відповідача. Просить стягнути з відповідача вказану суму боргу.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ним неодноразово здійснювалась полата на погашення заборгованості, проте кошти банк списував на погашення не тільки тіла кредиту та відсотків за користування ним, а і розрахунково касове обслуговування та сплату комісій з обслуговування картки, списання яких є незаконним. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит. Позивач не підтвердив доказами надання відповідачу грошових коштів в сумі 20 000 грн. Надані розрахунки заборгованості не є документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві. Позивачем не дотримано вимог законодавства щодо повідомлення споживача про умови кредитування. Просить відмовити у задоволенні позову.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача та від відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03.08.2020 між АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631426679, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», паспорту споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну карту у сумі 20000 грн, на строк 12 місяців з можливістю пролонгації, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 26 % річних (а.с. 4-6).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 28 лютого 2023 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 68036,48 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 39943,56 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 283,50 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 26046,66 грн., заборгованості за відсотками за прострочену заборгованість в сумі 1762,76 грн. (а.с. 8).

03.07 2023 року за місцем проживання відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 19-20).

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач не заперечує факту отримання від банку кредитних коштів на умовах повернення однак заперечує правомірність нарахування плати за розрахунково-касове обслуговування та сплату комісій за обслуговування картки.

З виписки по рахунку вбачається, що відповідачем 01.03.2022 було здійснено останню операцію з використання кредитних коштів. У подальшому жодних операцій із зняття відповідачем кредитним коштів здійснено не було. Проте, згідно з розрахунку заборгованості починаючи з 01 березня 2022 року розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувалося незважаючи на періодичне погашення боргу відповідачем.

Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом не узгоджується з випискою по рахунку, що є первинним документом, а тому не є належним та допустимим доказом розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, що існує станом на 28 лютого 2023 року.

З виписки також вбачається, що відповідачем збільшувався розмір заборгованості за тілом кредиту за рахунок стягнення плати за розрахунково-касове обслуговування основної карти та сплати комісії за обслуговування основної карти. Такі платежі не передбачені умовами заяви анкети, паспорту споживчого кредиту та оферти, копії яких було надано позивачем. З наданої виписки неможливо достовірно встановити розмір відсотків, які нараховувались на тіло кредиту, тобто фактично використані відповідачем кредитні кошти.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними доказами наявність заборгованості у відповідача у визначеному у позовній заяві розмірі.

Разом з тим, як установлено судом відповідач користувався кредитними коштами, які мав повернути позивачу.

Як установлено з виписки по рахунку, відповідач витратив кредитні кошти в сумі 32638,61 грн. та здійснив платежі на загальну суму 21551,96 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14086,65 грн. (32638,61 грн. 21551,96 грн.) заборгованості за тілом кредиту.

Відтак позов підлягає задоволенню у частині боргу за тілом кредиту визначеного судом в сумі 14086,65 грн., в іншій частині позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове, на 20,7% задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 555,71 грн., сплачений при зверненні до суду, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 77-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631456679, яка утворилася станом на 28 лютого 2023 року в розмірі 14086,65 грн. та судовий збір у сумі 55,71,00 грн., сплачений при зверненні до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714)

Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 31.01.2024

Суддя О.О. Ніколаєнко