Справа № 404/2718/22
Номер провадження 2/404/657/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , у червні 2022 року, звернулась до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні позивачем квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до квартири АДРЕСА_1 та передання ОСОБА_1 два ключі від двох замків до вхідних дверей, один ключ від внутрішніх дверей цієї квартири та один ключ від домофону. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час шлюбу подружжям була придбана квартира за адресою: АДРЕСА_2 . За їх спільним рішенням з відповідачем квартира була придбана та зареєстрована на ім`я ОСОБА_2 . В спільній квартирі здійснена реєстрація місця проживання позивача та відповідача, а також їх спільних дітей. В подальшому, відповідач зневажливо почав ставитись до позивача, принижував її людську гідність, вчиняв фізичне та моральне насилля, вимагав повного підпорядкування своїй волі. Така поведінка відповідача була причиною частих сварок у сім`ї. Неодноразово ОСОБА_2 виганяв позивача з спільної квартири, змінював серцевину до замків від квартири, забирав дітей і проживав з ними проти волі позивача неподалік у квартирі своєї матері, ОСОБА_6 , куди позивач доступу не мала. З цього приводу позивач зверталась до правоохоронних органів з відповідними заявами. На початку грудня 2021 року відповідач після чергової сварки побив ОСОБА_1 , вигнав з квартири і відібрав її комплект ключів від спірної квартири. Всі правовстановлюючі документи на квартиру, свідоцтва про народження дітей та інше, ОСОБА_2 ховає в квартирі своєї покійної матері. Незважаючи на цей факт, з початку війни з 24.02.2022 року по 20.03.2022 року позивач і відповідач разом з дітьми поїхали до міста Стрий, Львівської області, де проживали у товариша відповідача. Після повернення відповідач різко припинив спілкування, залишив всіх дітей у квартирі АДРЕСА_3 і робить неможливим проживання позивача разом зі своїми дітьми. Згодом позивач дізналася з офіційного веб-сайту «Судова влада України», що ще 22 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з позовною заявою про розірвання шлюбу - справа № 404/1219/22 суддя Мохонько В.В. Доступу до квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 так і не має. Таким чином, спірні правовідносини сторін щодо доступу до квартири не врегульовані, конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не припинений. А тому, позивач звернулась до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 06 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.47).

Через канцелярію суду представником відповідача подано відзив на позов (вх. № 32972 від 16.11.2022 року; вх. № 32976 від 16.11.2022 року), в якому відповідач заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що на початку листопада 2021 року дружина відповідача, тобто позивач залишила сім`ю, відповідача та дітей, ї переїхала проживати до своєї матері. ОСОБА_1 забрала з собою усі речі та ключі від квартири АДРЕСА_1 . 12 травня 2022 року відповідач звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей. Після звернення до суду ОСОБА_1 почала психологічно тиснути на дочку ОСОБА_7 та сина ОСОБА_8 шляхом систематичного надсилання на їхні мобільні телефони повідомлень з образами та наклепом на відповідача з метою примусити ненавидіти його та переїхати проживати разом з нею. Позивач з метою підтримання ілюзій протиправної поведінки відповідача подала завідомо неправдиву заяву від 17.05.2022 року про те, що відповідач начебто вигнав її з квартири, а 19.05.2022 року подала завідомо неправдиву заяву, що відповідач перешкоджає користуватись спільним житлом, бачитись з дітьми. Вважає, що даний позов поданий не з метою захисту прав позивача, а з метою створення ілюзії порушення відповідачем прав позивача та з метою виправдання своєї протиправної поведінки щодо перешкоджання зустрічам відповідача з дітьми. Вказує, що ключі від спірної квартири знаходяться у позивача, її відповідач ніколи з квартири не виганяв, ніколи не здійснював перешкод позивачу у користуванні зазначеною квартирою і ніколи не забирав ключі від квартири. Відтак, відповідач вважає позов необґрунтованим та безпідставним (а.с.54-143).

В свою чергу, представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх. № 33727 від 22.11.2022 року), в якій останній зазначає, що позивач не погоджується з доводами представника відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, вважає їх абсолютно надуманими, не підтвердженими відповідними доказами, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так на обґрунтування заперечень щодо заявленого позову представник відповідача наводить обставини особистих взаємовідносин між вже колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стосунки по спілкуванню зі своїми дітьми. Зазначає, що викладені посилання взагалі не стосуються предмету та підстав позову до ОСОБА_2 по усуненню перешкод у володінні та користуванні квартирою. Зі свого боку позивач не визнає ці обставини та заперечує їх повністю. Зазначає, що між сторонами виник спір щодо усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою - вирішення та припинення конфлікту є можливим виключно шляхом ухвалення відповідного судового рішення. Відповідно ОСОБА_1 підтримує заявлений позов про усунення перешкоду володінні та користуванні квартирою (а.с.148-153).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.164).

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, з підстав викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаюся на обставини викладені у відзиві на позов.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Сторони перебувають у шлюбі з липня 2005 року. Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції 16 липня 2005 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 414. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_10 , дружини: ОСОБА_10 . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.07.2005 року (а.с.11).

За час шлюбу придбали квартиру, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09 березня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського нотаріального округу Алфімовою Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за № 876, згідно умов якого ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

Вказане також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 2151268 від 09.03.2006 року (а.с.18), та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10041039 від 09.03.2006 року (а.с.19).

Відповідно до довідки № 5406 від 01.06.2022 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 (а.с.20).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась до поліції з приводу того, що ОСОБА_2 чиняться останній перешкоди у користуванні майном, шляхом здійснення заміни замків у вхідних дверях,та перешкоджанні у побаченні з дітьми, що підтверджується листом Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (а.с.23).

Згідно довідки про результати проведеної перевірки по заяві ОСОБА_1 , видану Кропивницьким районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, що 19.05.2022 року до Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що чоловік ОСОБА_2 , вчиняє протиправні дії відносно неї. В ході проведення перевірки було опитану ОСОБА_1 , яка пояснила, що з чоловіком ОСОБА_2 перебувають на стадії розірвання шлюбу, останній не допускає її до їхнього спільного житла, та не дає спілкуватись з їхніми спільними дітьми. Двері квартири ніхто не відчинив, поспілкуватись з чоловіком заявниці не надалось можливим. За результатами перевірки було встановлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, проте вбачають ознаки цивільно-правових відносин котрі вирішуються в судовому порядку (а.с.26).

Відповідно до копії акту від 19 травня 2022 року складено в присутності свідків, зафіксовано факт перешкоджання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у користування майном (а.с.27).

Позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про усунення перешкоди у володінні та користуванні співвласнику квартири, в якій ОСОБА_1 просить ОСОБА_2 надати їй доступ до помешкання для проживання, повернути їй відібрані ключі від вхідних дверей до квартири, один ключ від внутрішніх дверей у квартирі та ключі від домофону, або передати їй ключі для виготовлення їх дублікатів. Також позивачем попереджено відповідача, що у разі не досягнення згоди на досудове врегулювання спору, остання має намір звернутись до суду з відповідним позовом (а.с.28-31).

Вказану вимогу отримано відповідачем 02 червня 2022 року, що підтверджується трекінгом Укрпоши (а.с.31).

Згідно акту від 04 червня 2022 року складеного в присутності свідків, зафіксовано факт перешкоджання ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у користування майном (а.с.32).

Відповідачем направлено позивачу відповідь на вимогу, в якій останній зазначає, що позивач має ключі від помешкання, а тому має право безперешкодно проживати там, перешкоди їй ніхто не чинить, а також зазначає, що між сторонами жодних спірних питань щодо проживання позивача у помешканні та проживання з нею спільних дітей, ніколи не було (а.с.33).

Представником відповідача до відзиву долучено копії документів, зокрема рішень суддів, характеристик неповнолітніх дітей з навчальних закладів, звернення відповідача щодо визначення місця проживання дітей, при цьому суд звертає увагу, що дані докази не стосуються предмету спору, оскільки зміст позовних вимог стосується виключно вирішення спору щодо усунення перешкод у користуванні майном. При вирішенні цієї справи судом не оцінюється участь позивача у вихованні дітей та не вирішується питання щодо визначення їх місця проживання.

Статття 47 Конституція України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами частини першої статті 355 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частини першої статті 368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток є спільною сумісною власністю.

Згідно частини третьої статті 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок здійснення права спільної сумісної власності визначено у частині першій статті 358 Цивільного кодексу України, зокрема, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

При цьому відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Висновком зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №521/18161/15-ц, та пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї правової норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine).

Крім того, втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема бути співрозмірним із переслідуваною законною метою (рішення ЄСПЛ у справі «Зехентнер проти Австрії» (Zehentner v. Austria).

Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення ЄСПЛ від 27 травня 2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom).

Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідившив матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2 чиняться перешкоди ОСОБА_1 у користування майном, зазначене підтверджується зверненням позивача до правоохоронних органів, складеними актами в присутності свідків про чинення перешкод у доступі до квартири.

При цьому, відповідачем даний факт не спростовано. Останнім не надано до суду доказів підтвердження того, що відповідач не перешкоджає позивачу у доступі до спільного помешкання, долучені до відзиву докази, не стосуються данного предмету спору, отже не спростовують вимог обставин, викладних позивачем.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , пояснили, що неодноразово була присутні під час конфлікту позивача та відповідача, та стали свідками того, що останній не допускає позивача до її помешкання, змінив замки та відмовляється надавати ключі.

Також, варто звернути увагу на те,, що відповідач не намагався врегулювати спір мирним шляхом, надати позивачу ключі від спірного помешкання, та не чинити їй перешкод у користуванні власністю. Така поведінка відповідача, на думку суду, підтверджує те, що останнім чинились та чиняться перешкоди у користуванні позивачем спільним житлом.

Враховуючі вищевикладене, оскільки позивачем в судовому засіданні доведено чинення з боку відповідача перешкод останній у вільному доступі та користуванні спірним помешканням, що в свою чергу відповідачем не спростовано, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості реалізувати її право користування майном, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , яке підлягає відновленню у спосіб, обраний позивачем, а відтак позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статями 16, 321, 355, 368, 391 Цивільного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 11, 76-81, 141, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою, задовольнити повністю.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення до квартири АДРЕСА_1 та передання ОСОБА_1 два ключі від двох замків до вхідних дверей, один ключ від внутрішніх дверей цієї квартири та один ключ від домофону.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 01 лютого 2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда