Справа № 629/38/24
Провадження № 2-ві/629/2/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря судового засідання Торенко Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Лозова заяву заявника ОСОБА_1 про відвід судді Каращука Тимура Олександровича від розгляду цивільної справи №629/38/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтерисована особа: відділ обслуговування громадян №14 ГУ ПФУ в Харківській області в особі начальника Анни Тертишної, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

У провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області перебуває цивільна справа №629/38/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтерисована особа: відділ обслуговування громадян №14 ГУ ПФУ в Харківській області в особі начальника Анни Тертишної, про встановлення факту, що має юридичне значення.

До суду надійшла заява від заявника ОСОБА_1 про відвід судді Каращука Т.О. від розгляду даної цивільної справи. В обґрунтування заяви зазначено, що обставини розгляду справи викликають сумнів в доброчесності судді, який глумиться над пам`яттю загиблих Захисників України, підмінюючи їх статус, який не має відношення до статусу загиблого Захисника України.

23.01.2024 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області було визнано відвід необґрунтованим, справу в порядку вимог ст.33 ЦПК України передано до канцелярії суду для визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши заяву про відвід з доданими матеріалами, прийшов до наступного висновку.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно ч.1,2,3,7 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини Білуха проти України особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі Ветштайн проти Швейцарії).

Фактично підставою для заявлення заявником відводу судді Каращуку Т.О. стала незгода останнього з процесуальними діями головуючого по справі.

Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді даної справи, з матеріалів та доводів заяви про відвід не вбачається.

Крім цього, положеннями ст.17 ЦПК України закріплено право на перегляд справи та оскарження судового рішення.

Згідно ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36,39,40 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви заявника ОСОБА_1 про відвід судді Каращука Тимура Олександровича від розгляду цивільної справи №629/38/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтерисована особа: відділ обслуговування громадян №14 ГУ ПФУ в Харківській області в особі начальника Анни Тертишної, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олександр ТКАЧЕНКО