Справа № 509/2686/23
30 січня 2024 року смт Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.,
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом
Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»,
треті особи: Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),
Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна,
визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
Предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема без дотримання вимог щодо наявності безспірної заборгованості. Крім того, з часу настання права вимоги пройшло більше трьох років, що виключає можливість здійснення виконавчого напису. Вчиняючи виконавчий напис, приватним нотаріусом не було враховано те, що боржником не було отримано письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, а також приватний нотаріус не переконався у самому розмірі заборгованості.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.05.2023 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження.
Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про витребування доказів, яка буде розглянута відразу після відкриття провадження.
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, просив суд розглянути справу без його участі.
Представник відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: : Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень щодо позову в порядку ст.181 ЦПК України до суду не надав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, письмових пояснень щодо позову в порядку ст.181 ЦПК України до суду не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
За таких обставин суд розглянув справу за правилами заочного провадження та відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з такого.
13 липня 2007 року на забезпечення виконання умов вказаного Кредитного Договору між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі за текстом Банк), та ОСОБА_1 , був укладений договір іпотеки від 13.07.2007 року (надалі за тестом Договір Іпотеки), відповідно до якого він передав в іпотеку Банку житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.03.2017 року (справа №509/675/15-ц) позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним Договором в розмірі 26945,72 доларів США, що станом на 15.12.2014 року за офіційним курсом НБУ становить - 424 664 грн. 50 коп., з яких: заборгованість за кредитом 19267,86 доларів США; заборгованість за відсотками 3643,90 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання 1742,92 доларів США, заборгованість за комісією за користування кредитом - 992,80 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,86 доларів США; штраф (процентна складова) 1282, 37 доларів США.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12.09.2017 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.03.2017 року змінено в частині розміру стягнутої заборгованості та вирішено стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Банку заборгованість за Кредитним Договором № ODOVGK01420311 від 13.07.2007 року в розмірі 27468,42 грн. та 25202,80 доларів США, що станом на 15.12.2014 року за офіційним курсом НБУ становить 397196,13 грн., з яких: заборгованість за кредитом 19267,86 доларів США; заборгованість за відсотками 3643,90 доларів США; пеня за прострочення виконання зобов`язання 27468,42 грн., заборгованість за комісією - 992,80 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,86 доларів США; штраф (процентна складова) 1282, 37 доларів США. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення від 12.09.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним Договором ODOVGK01420311 від 13.07.2007 року набрало законної сили 12.09.2017 року. Після цього Банк за вказаними судовими рішеннями отримав виконавчий лист №509/675/15 від 11.10.2017 р., за яким державним виконавцем Овідіопольського районного відділу ДВС ГТУЮ у Одеській області 15.01.2019 року було відкрите виконавче провадження (ВП №59323734) з примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним Договором. В рамках цього виконавчого провадження державний виконавець здійснював виконавчі дії, зокрема 24.07.2019 року державний виконавець звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. 26 липня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області розглянув це подання та постановив ухвалу від 26.07.2019 року, якою тимчасово обмежив ОСОБА_1 право виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, а саме: погашення заборгованості у розмірі 397196,13 грн. - згідно виконавчого листа №509/675/15 від 11.10.2017 року, який видано Овідіопольським районним судом Одеської області.

Таким чином Банк реалізував в судовому порядку своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, з моменту звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, а саме з 17.02.2015 року, рішення суду за позовом Банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним Договором ODOVGK01420311 від 13.07.2007 року в розмірі в розмірі 27468,42 грн. та 25202,80 доларів США, а всьго 397196,121 грн., набрало законної сили 12.09.2017 року та перебувало на примусовому виконанні в ДВС з 15.01.2019 року

17 квітня 2019 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис за реєстровим №1097 від 17.04.2019 року (надалі за текстом Виконавчий Напис), яким запропонувала за рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (надалі за текстом Будинок та ОСОБА_3 ) стягнути з ОСОБА_1 , (мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Банку у безспірному порядку заборгованість за Кредитним Договором у сумі 44183,29 доларів США, що за курсом НБУ на 09.11.2018 р. становить 1233894,99 грн. (з яких заборгованість за кредитом 14967,02 доларів США, заборгованість за відсотками 8214,08 доларів США, комісія 3737,6 доларів США, пеня 17264,59 доларів США), а також суму, що сплачена за вчинення виконавчого напису у розмірі 3500 грн., а всього 1237394,99 грн., шляхом звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 . У виконавчому написі також зазначено, що:

- строк, за який проводиться стягнення становить 11 років 3 місяця 27 днів і рахується з 13.07.2007 року по 09.11.2018 року;

- напис набирає чинності з дати його реєстрації, тобто з 17.04.2019 року, та має бути пред`явлений до виконання протягом 3 років з дня його вчинення.

За цим Виконавчим Написом державним виконавцем Овідіопольського ВДВС в Одеському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м. Одеса) Козловською І.О. було відкрите виконавче провадження (ВП №67524079), про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.11.2021 року, якою звернуте стягнення на нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 для задоволення вимог Банку до ОСОБА_1 в розмірі 1237394,99 грн., а також стягнутий виконавчий збір в розмірі 123739,5 грн., про що винесено відповідну постанову від 16.11.2021 року. При цьому у постанові про відкриття виконавчого провадження вказана адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 року №296/5 (в редакціях на момент вчинення виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок. Так, відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року(далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999(пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п.2.3 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. У пунктах 48,49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24. Червня 2020 року у справі №645/1979/15-ц (провадження №14-706цс19) зазначено, що відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюються нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень пісьмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на пісьмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненним належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовами вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Безспірний борг - це борг, що виключає можливість спору щодо розміру, строків тощо.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Захист прав боржника в процесі вчинення виконавчого напису відбувається шляхом надіслання повідомлення-письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання. Вчинення виконавчого напису в разі порушення зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання кредитором повідомлення-письмової вимоги боржнику.

Стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її чиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора) так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження N 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження N 14-278гс18).

Згідно приписів ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також суд звертає увагу на порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не було надано належних та достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Суд враховує що згідно виконавчого напису №1097 вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. 17.04.2019року, до суми заборгованості за кредитним договором, входить пеня в розмірі 17264,59 доларів США, а також відсотки 8514,08 доларів США та комісії 3737,6 доларів США. при цьому відповідно до п1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки., до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить один рік.

17 лютого 2015 року, в зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов Кредитного Договору, Банк, посилаючись на положення ч.2 ст.1050 ЦК України, звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з нього в повному обсязі заборгованість за Кредитним Договором справа (справа №509/6758/15-ц). Рішеннями Апеляційного суду Одеської області від 12.09.2017 року та від 31.01.2018 року (справа №509/675/15-ц) вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Кредитним Договором № ODOVGK01420311 від 13.07.2007 року в розмірі 27468,42 грн. та 25202,80 доларів США, що станом на 15.12.2014 року за офіційним курсом НБУ становить 397196,13 грн., з яких: заборгованість за кредитом 19267,86 доларів США; заборгованість за відсотками 3643,90 доларів США; пеня за прострочення виконання зобов`язання 27468,42 грн., заборгованість за комісією - 992,80 доларів США, штраф (фіксована частина) - 15,86 доларів США; штраф (процентна складова) 1282,37 доларів США. Як зазначено вище за цим судовим рішенням був виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження, у якому станом на 17.04.2019 року (день вчинення Виконавчого Напису) здійснювалися виконавчі дії.

Таким чином Банк (кредитор) реалізував своє право на дострокове стягнення заборгованості за кредитом, звернувшись 17.02.2015 року з відповідним позовом до суду. В той же час нотаріусу Банк надав розрахунок по заборгованості по кредиту в період з 13.07.2007 року до 09.11.2018 року включно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Звернувшись 17.02.2015 року з позовом про стягнення з ОСОБА_1 (позичальника) усієї заборгованості за Кредитним Договором, Банк змінив строк виконання зобов`язання на 17.02.2015 року, а тому нарахування процентів та пені після цієї дати є безпідставним, однак відповідно до наданого Банком нотаріусу розрахунку заборгованості проценти та пеня нараховувались після 17.02.2015 року до 09.11.2018 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення процентів за користування кредитними коштами у більшому розмірі - заборгованість за відсотками 8214,08 доларів США, та пені у більшому розмірі - 17264,59 доларів США, тоді як рішенням Апеляційного Суду Одеської області від 12.09.2017 року встановлена заборгованість за відсотками в розмірі 3643,90 доларів США та пені в розмірі 27468,42 грн.

Зазначені обставини та висновки щодо неправомірності дій нотаріуса при визначені безспірності та розміру суми заборгованості повністю відповідають правовій позиції Верховного Суду при розгляді аналогічної справи, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року (справа № 947/10174/21, провадження № 61-11444св22) у справі за позовом до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, суд прийшов до висновку, що повідомлення-вимогу про порушення зобов`язання за кредитним договором №ODOVGK01420311від 13.07.2007 року боржник-позивач ОСОБА_1 не отримував, а приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) такої вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку та спростовує висновок нотаріуса про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 357/12818/17.

Як вбачається зі спірного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення становить одинадцять років три місяця двадцять сім днів, а саме з 13.07.2007 по 09.11.2018, тобто строк, що перевищує 3 роки, відповідно, поза межами строку, визначеному статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відтак вказана заборгованість не є безспірною. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 (справа №766/11996/18).

Відповідно до наданого Банком розрахунку останній платіж за Кредитним Договором ОСОБА_1 був здійснений 25.06.2013 року. Наступне обов`язкове повернення чергової частини кредиту та відсотків мало відбутися у липні 2013 року.

Зі змісту ч.2 ст.1050 ЦК України, право вимоги за Кредитним Договором від 13.07.2007 р. виникло у Банка 01 серпня 2014 року, і саме 01 серпня 2014 року є днем виникнення у Банка права вимоги за Кредитним Договором. Трирічний термін з дня виникнення у Банка права вимоги за Кредитним Договором сплинув 01 серпня 2017 року. Станом на 17 квітня 2019 року (день вчинення Виконавчого Напису) минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги за Кредитним Договором.

Відповідно до ч.1 ст. 91 ЗУ «Про нотаріат» та п.4, підпункту 9.1 п.9 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій (в редакції Закону, яка діяла на 17.04.2019 року дата вчинення Виконавчого Напису), виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Але нотаріус у Виконавчому Написі в порушення зазначених норм вказав, що Виконавчий Напис має бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з дня його вчинення.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вказані вище встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до переконання, що надані позивачем докази є належними і допустимими, нотаріус, вчиняючи виконавчий напис №1097 від 17.04.2019 року, не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалось.

З боку відповідача суду не надано жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд приходить висновку, що у зв`язку з задоволенням позову, на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4073,60 грн (судовий збір у розмірі 1073,60 грн., та витрати на правничу допомогу 3000,00 грн), сплачені при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13,76-81, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Овідіопольський відділ державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна від 17 квітня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 1097, про звернення стягнення на належні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Акціонерним Товариством Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), , за кредитним договором № ODOVGK01420311 від 13.07.2007 р. у розмірі 44183,29 доларів США (1233894,99 грн.), з яких заборгованість за кредитом 14967,02 доларів США, заборгованість за відсотками 8214,08 доларів США, комісія 3737,6 доларів США, пеня 17264,59 доларів США, та витрати за вчинення виконавчого напису у розмірі 3500 грн., а всього заборгованості в розмірі 1237394,99 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 4073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: А.І.Бочаров