Дата документу 26.01.2024Справа № 554/1/24
Провадження № 2/554/164/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2024 м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря Янушкевіч К.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 11 серпня 2006 року, від шлюбу мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 24.02.2022 року сім`я переїхала до м. Полтави із м. Харків, у зв`язку із тим, що на території міста відбувалися військові дії. Після переїзду всі члени сім`ї отримали статус внутрішньо переміщених осіб, зареєструвалися за адресою АДРЕСА_1 , де і проживали разом. Син ОСОБА_4 навчається в КЗ "Полтавська загальноосвітня школа I-III ступенів №23 Полтавської міської ради Полтавської області". З червня 2023 року шлюбно-сімейні стосунки припинилися між подружжям через відсутність порозуміння, різного відношення до організації побуту, формування сімейного бюджету, ведення витрат, пов`язаних з утриманням житла, веденням господарства, придбання речей для ведення побуту, виховання сина ОСОБА_4 , організації його відпочинку та розвитку. Син ОСОБА_4 після розпаду сім`ї залишився проживати разом із позивачем, витрати по утриманню сина здійснює самостійно. Тому позивач прийшов до остаточного рішення про розірвання шлюбу і просив шлюб розірвати. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03.01.2024 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279ЦПКУкраїни за наявними у справі матеріалами. Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти розірвання шлюбу, підтвердила факт припинення шлюбно-сімейних стосунків, а також те, що спільна дитина ОСОБА_3 проживає із позивачем ОСОБА_1 , який його виховує та утримує, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». Від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позов підтримує і просить суд його задовольнити. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що 11 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6 ) було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом №994. Від шлюбу сторони мають дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спір про визначення місця проживання дитини та його утримання між сторонами відсутній. Відповідно до ст. ст.21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечити інтересам як позивача, так і відповідача, про що свідчать їх заяви. Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, любові, шлюбні стосунки припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам як сторін, так і інтересам дитини - сина ОСОБА_3 . Керуючись ст. ст.110,112,113 Сімейного кодексу України, ст. ст.10,12,95,263-265,280 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований 11 серпня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського обласного управління юстиції за актовим записом №994.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30 -денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення у той же строк з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя: В.М.Бугрій