Справа № 708/1372/23
Номер провадження № 2-др/708/5/24
Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді Івахненко О.Г.
при секретарі Тендітній Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
До Чигиринського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" звернулася позивачка у справі ОСОБА_1 із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Заява обгрунтована тим, що 09 квітня 2024 року Чигиринським районним судом позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.
У позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести позивачка у зв`язку з розглядом справи, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених судових витрат надала суду договір про надання юридичної (правничої) допомоги № 25/09/23 від 25.09.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням "Ліга Сова".
Згідно з наданими доказами, позивачка ОСОБА_1 вважає доведеним факт надання їй правничої допомоги адвокатським об`єднанням "Ліга Сова". Вважає розмір витрат послуг адвоката співмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову.
Відповідачем та його представником у справі подано до суду заперечення на заяву про розподіл судових витрат, мотивуючи тим, що позивачка чи її представниця не подали доказів витрат позивачки на правничу допомогу до судових дебатів, також не зазначено часу, витраченого адвокатом на виконання наданих послуг та необгрунтованість вказаного у заяві гонорару успіху, зважаючи на часткове задоволення позову.
У судове засідання сторони не викликалися.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною.
Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно ст. 1 даного Закону, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Так, відповідно до п. 1.1 Договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 25/09/23 від 25.09.2023 року адвокатське об`єднання "Ліга Сова" уклало договір з клієнтом ОСОБА_1 про те, що остання доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги, пов`язаної із здійсненням представництва інтересів клієнта та захисту його законних прав щодо вирішення питань, пов`язаних з поділом майна подружжя, в органах державної влади, всіх судових, правоохоронних та контролюючих органах України, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності, в тому числі в органах ДВС, без обмеження повноважень адвоката, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Права та обов`язки сторін визначено в п. 2, п. 3 вказаного договору.
Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до п. 3.2 указаного Договору клієнт, погоджуючись з оплатою інших витрат, платних послуг адвокатського об`єднання та/або залученого адвоката, компенсує їх адвокатському об`єднанню, а у разі відсутності коштів на їх оплату, своєчасно повідомляє про це і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання функцій захисту клієнта.
До Договору про надання юридичної (правничої) допомоги № 25/09/23 від 25.09.2023 року позивачкою додано ордер серії АЕ № 1242694 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3236 від 19.12.2016 року.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
А Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Відповідно достатті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо в т.ч. судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Крім того, у справі № 285/5547/21 (на постанову Верховного Суду в якій посилається відповідач та його представник) відповідно до фактичних обставин справи з`ясовано, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представником сторони надані документи, що датовані ще «до винесення рішення у справі» (зокрема акт № 1 до договору про надання правової допомоги датований від 03.08.2022 р., виписки про рух коштів датовані від 14.02.2022 р., 03.08.2022 р. та 30.11.2022 р., тоді як рішення по суті винесено 27.12.2022 р.).
Саме ця обставина і стала єдиною причиною для ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у стягненні відповідних витрат, що в подальшому підтримано колегією суддів Верховного Суду у постанові 10.01.2024 р. по справі № 285/5547/21.
Натомість у даній справі, яку суд розглянув 09.04.2024 року, фактичні обставини відрізняються, адже у матеріалах справи наявний акти приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги, який датовані вже після винесення рішення по суті від 09.04.2024 р., а саме Акт від 10.04.2024 року.
За таких обставин подання відповідних документів до закінчення судових дебатів у справі об`єктивно неможливим у зв`язку з відсутністю цих документів, адже розгляд справи ще не був завершений, а перелік та зміст наданих послуг не міг бути зафіксований між позивачкою та Адвокатським об`єднанням "Ліга Сова" оскільки надання таких послуг ще не завершилося на той момент.
Відповідно, судова справа, на яку посилається відповідач (№ 285/5547/21), та ця судова справа не є подібними / тотожними / аналогічними, адже виникають з різних фактичних обставин, що мають істотне значення для вирішення спірного питання.
Відповідно, у цьому контексті пріоритет застосування має саме спеціальна норма - ч. 8 ст.141 ЦПК України, оскільки саме вона регулює строки та порядок розподілу судових витрат між сторонами (розміщено у Главі 8 «Судові витрати» ЦПК України).
Таким чином, заперечення відповідача та його представника щодо заяви позивачки про розподіл судових витрат є хибними та безпідставними, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та не відповідають актуальній судовій практиці Великої Палати Верховного Суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Лавентс проти Італії" від 28.11.2002 року, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які були необхідними і становлять розумну суму.
Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2023 року у справі № 910/7032/1
Керуючись ст. 141,270,352,354 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О.Г. Івахненко