Справа № 167/1260/23
Номер провадження 2/167/98/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

встановив:

20 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач свій позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 13 серпня 2020 року розірваний. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Зазначає, що з відповідачем проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач участі у вихованні дочки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надає. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 травня 2020 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн щомісячно, починаючи з 29 квітня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вказує, що на теперішній час розмір аліментів, який був визначений рішенням суду значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і вказаних аліментів їй не достатньо для утримання дитини. Зазначає, що на даний час дочка ОСОБА_3 відвідує комунальний заклад дошкільної освіти «Калинонька». Протягом періоду перебування дочки у даному закладі, відповідач участі у вихованні дитини не приймав. Згідно консультаційного висновку спеціаліста, дитині встановлений діагноз «Плосковальгусна деформація стопи», та вона потребує домашнього догляду. Враховуючи діагноз дочки та рекомендації лікаря, вона щороку купує дитині ортопедичні устілки та ортопедичне взуття на сезон, сума яких становить 1994 гривні. А тому дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку. Відповідач приховує дійсний рівень своїх доходів, належної матеріальної допомоги не надає. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом.

Ураховуючи вищенаведене, позивач просить збільшити розмір утримуваних з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 травня 2020 року, з твердої грошової суми 1200 грн на тверду грошову суму 4000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції.

02 лютого 2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, відповідач вважає вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивач не довела належними та допустимими доказами значного покращення його матеріального положення. Вказує, що з 16 квітня 2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . На утриманні має ще двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працює, має мінливий дохід, нерухомого майна та транспортних засобів, які б дозволяли отримувати додаткові кошти в нього відсутні. Згідно ендоскопічного обстеження у нього виявлено захворювання шлунково-кишкового тракту (грижа стравохідного отвору), що подальшого обстеження та лікування. Заборгованості по аліментах, які з нього стягуються на утримання дочки ОСОБА_6 немає. Ураховуючи наведене просить позовні вимоги задовольнити частково.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

03 січня 2024 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 22 січня 2024 року прийнято заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, призначено судове засідання на 26 січня 2024 року о 09 год 00 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волиснької області від 26 січня 2024 року заочне рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 03 січня 2024 року у цивільній справі № 167/1260/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів скасоване та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 05 лютого 2024 року о 10 год 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, так як вдруге одружився та на утриманні має ще двоє неповнолітніх дітей, офіційно не працює, має мінливий дохід.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що з 15 лютого 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 13 серпня 2020 року розірваний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 червня 2018 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 травня 2020 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 квітня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки №11 від 15 листопада 2023 року виданої директором комунального закладу дошкільної освіти «Калинонька» смт. Дубище, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідує КЗДО «Калинонька» смт. Дубище з 2020 року. Батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймає.

З копії консультаційного висновку спеціаліста №110 від 14 лютого вбачається, що ОСОБА_4 встановлено діагноз «Плосковальгусна деформація стопи» та остання потребує домашнього догляду.

Позивач ОСОБА_1 згідно наказу директора товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Лінія 1» В. Міськевича №НЛ-9/33 ВП від 29 травня 2023 року перебуває у відпусті по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку.

Також на підтвердження обставин викладених в позовній заяві позивачем було надано копії товарних чеків на придбання ортопедичних устілок та взуття.

Спірні правовідносини між сторонами пов`язані з обов`язком батьків утримувати дитину та способом виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Положення ч. 1 ст. 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вказана вище правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 (справа 643/11949/19, провадження № 61-2698св21).

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України).

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У подальшому, визначена судом сума аліментів може бути змінена (збільшена або зменшена) у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до наведених норм підставою для збільшення розміру аліментів може бути таке покращення майнового стану платника аліментів, яке робить можливим сплату ним аліментів у більшому за попередньо визначений розмір. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

За положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька на розмір у твердій грошовій сумі та навпаки).

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Як встановлено судом, як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, які стягнуться на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 27 травня 2020 року на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Разом з тим, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних для збільшення розміру аліментів, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Позиція ж позивача у даній справі щодо абсолютизації права на відповідне звернення до суду, яка зводиться до необхідності по суті автоматичного задоволення вимоги в разі її пред`явлення, без урахування факту виникнення спору про право та змагального цивільного процесу, без з`ясування та доказування відповідних обставин у контексті спірного питання, є, на думку суду, помилковою.

Так, поставивши перед судом питання про збільшення розміру аліментів, позивачу належало доводити передусім наявність змін в сторону покращення у платника відповідного доходу, як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів та погіршення матеріального стану у нього, як стягувача. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, вимоги ґрунтувалися на недопустимих у доказуванні припущеннях. Саме по собі посилання позивача на потребу в збільшенні коштів на утримання дитини не є єдиною і достатньою підставою для задоволення пред`явлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнає частково, при цьому, зауважив, що він бере участь в утриманні дитини, сплачує аліменти. Вказав, що на утриманні має ще двоє неповнолітніх дітей від другого шлюбу, сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син ОСОБА_7 , 2007 року народження хворіє, у нього встановлено діагноз: «Двобічна плоскостопість другого ступеня з больовим синдромом», «Деформація грудної клітки», «Міопія слібкого степеня обох очей». Офіційно не працює, має мінливий заробіток.

Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 16 липня 2021 року встановлено також, що позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, які були понесені нею на ортопедичні устілки та ортопедичне взуття для дитини.

Таким чином з огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, першочергово враховуючи інтереси дитини, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 1200 гривень на тверду грошову суму 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини з урахуванням її віку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частиною 2 ст.184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки, спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації в порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Таким чином обов`язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1073,60 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 1200 гривень, встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 27 травня 2020 року на тверду грошову суму 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 05 лютого 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

СУДДЯ: І.І.Сіліч