ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/260/24 Справа № 205/2916/20 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Барильської А.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Паромовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО» на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованого майна, припинення права власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно, за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов Антон Олексійович, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання іпотечного договору дійсним, визнання добросовісним набувачем, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2022 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд: усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; припинити право власності та скасувати державну реєстрацію на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) із закриттям розділів за наступними особами:

-за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101;

- за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Позов мотивований тим, що з інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровській міській раді стало відомо, що 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. внесено запис про право власності № 32766712 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 214/2010-04, виданий 30 серпня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 9, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20 березня 2020 року № 1004-1.14/742 повідомила, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20 травня 2011 року та відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01 січня 2008 по 20 травня 2011 року) відсутні інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 9 та щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 214/2010-04 від 30 серпня 2010 року. Також листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 24 березня 2020 року № 4/1-135 надано інформацію, що в архіві Управління відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 . Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11 березня 2020 року № 4/11-1191 повідомив, що станом на 03 березня 2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди земля, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташоване самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1 належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що майно було введено в експлуатацію свідчить про відсутність правових підстав вважати, що ОСОБА_1 набув право власності на нього. 14 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» був укладений іпотечний договір, предметом якого є спірна автозаправна станція. На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 32822648, запис про обтяження: 32822653, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101. В подальшому на підставі нотаріально посвідченої заяви від 07 жовтня 2019 року № 368 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 33663171, на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 101. Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, ОСОБА_1 не набув права власності на нього та у останнього були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом.

У червні 2021 року ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» звернулись до суду з зустрічним позовом, в якому просили визнати дійсним іпотечний договір, укладений 14 серпня 2019 року між ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 296; визнати ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна - автозаправної станції, загальною площею 9,1 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, яке розташоване за адресою: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Зустрічний позов мотивований тим, що на даний час право приватної власності на автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10 жовтня 2019 року о 18:24:04, підставою виникнення права власності є видані приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. заява серія та номер 368, виданий 07 жовтня 2019 року та договір іпотеки, серія та номер 296, виданий 14 серпня 2019 року, підставою внесення запису про право власності є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49156745 від 15 жовтня 2019 року приватного нотаріуса ДМНО Деллалова А.О. На момент даного договору нерухоме майно: автозаправна станція за адресою: АДРЕСА_1 належало іпотекодавцю на праві приватної власності і було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 10 жовтня 2019 року ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» та приватний нотаріус ДМНО Деллалов А.О. виконали усі передбачені законом вимоги під час укладання і посвідчення вищезазначеного іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором, було здійснено цілком законно. Іпотечний договір від 14 серпня 2019 року, укладений в письмовій формі, посвідчений нотаріально та містить всі істотні умови договору, тобто у повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства України та жодним чином їм не суперечить. ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. На момент укладення іпотечного договору від 14 серпня 2019 року ОСОБА_1 мав право на відчуження зазначеного майна, оскільки воно належало саме йому, що було перевірено у встановленому законом порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року позов Дніпровської міської ради задоволено частково та ухвалено:

Усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО» знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., яка складається з: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101;

Припинити право власності та скасувати державну реєстрацію на нерухоме майно - автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) із закриттям розділів за наступними особами:

-за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101;

-за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

В задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Вирішено питання стосовно судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО» - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що судом встановлено обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для виникнення у ОСОБА_1 права власності на автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже і відсутність правових підстав для переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО». За встановлених у цій справі обставин здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» не означає припинення правого режиму цього майна як самочинного. Державна реєстрація права власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) прийняте за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та підлягає скасуванню. А тому, з метою усунення перешкод територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради у вільному використанні або розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності, наявні підстави для припинення права власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно - спірну автозаправну станцію із закриттям розділів за наступними особами: за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; за ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що Пред`явлення зустрічного позову ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України) в розумінні вимог закону, оскільки відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Ненадання суду відповідних доказів на підтвердження нікчемності договору іпотеки, виключає підстави для визнання його дійсним.

В апеляційній скарзі ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. внесено запис про право власності № 32766712 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А - операторська, літ. Б - навіс, літ. В під Б - резервуар, літ. Г під Б - колонка, літ. Д - навіс, літ. Е - вбиральня, літ. Ж під Д - резервуар, літ. З під Д - колонка, І - мостіння, № 1 - огорожа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; підстава виникнення права власності: дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 214/2010-04, виданий 30 серпня 2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 9, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (а.с. 26-29, том 1).

ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20 березня 2020 року № 1004-1.14/742 повідомила, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20 травня 2011 року та відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01 січня 2008 по 20 травня 2011 року) відсутня інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 9 та щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 214/2010-04 від 30 серпня 2010 року (а.с. 10, том 1).

Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 24 березня 2020 року № 4/1-135 надано інформацію, що в архіві Управління відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20, том 1).

Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11 березня 2020 року № 4/11-1191 повідомив, що станом на 03 березня 2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди земля, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19, том 1).

14 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. за реєстровим № 297, предметом якого є спірна автозаправна станція (а.с. 21-25, том 1).

На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 32822648, запис про обтяження: 32822653, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101 (а.с. 26-27, том 1).

В подальшому на підставі нотаріально посвідченої заяви від 07 жовтня 2019 року за № 368 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 33663171, на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 101 (а.с. 26-27, том 1).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що судом встановлено обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для виникнення у ОСОБА_1 права власності на автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже і відсутність правових підстав для переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО». За встановлених у цій справі обставин здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ОСОБА_1 та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» не означає припинення правого режиму цього майна як самочинного. Державна реєстрація права власності на автозаправну станцію за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101) прийняте за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та підлягає скасуванню. А тому, з метою усунення перешкод територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради у вільному використанні або розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності, наявні підстави для припинення права власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно - спірну автозаправну станцію із закриттям розділів за наступними особами: за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06 серпня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101; за ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що Пред`явлення зустрічного позову ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України) в розумінні вимог закону, оскільки відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Ненадання суду відповідних доказів на підтвердження нікчемності договору іпотеки, виключає підстави для визнання його дійсним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

У частинах першій, другій статті 373 ЦК України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У частині другій статті 212 ЗК України зазначено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Також необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими - володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні.

За висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що належними відповідачами за позовами про знесення самочинно збудованого майна, приведення приміщень у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, мали бути саме нові власники спірних апартаментів, до яких позовні вимоги не пред`являлись. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом.

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18 (провадження № 61-19765св19) зроблено висновок про те, що ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Державна реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21).

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності дозвільних документів, є необґрунтованим, оскільки матеріалами справи підтверджено надання дозволу на будівництво, колегія суддів відхиляє, оскільки земельна ділянка, на якій находиться спірний об`єкт нерухомості, ОСОБА_1 та будь-якій іншій особі не надавалась, тоді як правовий режим зазначеного об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку.

Доводи апеляційної скарги щодо законності набуття права власності ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором було здійснено без жодних порушень чинного законодавства, колегія суддів відхиляє, оскільки у ОСОБА_1 відсутнє право власності на автозаправну станцію, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а отже правові підстави для переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» також відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що Дніпровська міська рада звертаючись з даним позовом повинна була довести, що захід із втручанням у право власності відповідача є пропорційним визначеній меті, та довести, що дана вимога про знесення самочинно побудованої на земельній ділянці споруди не становитиме для відповідача такого індивідуального тягаря, який є надмірним з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема у поведінці відповідача у відносинах з власником земельної ділянки, а також суспільних інтересів, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Частинами першою-другою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності. Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Відтак, визначено, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13, провадження № 12-115 гс 19, постанови Верховного Суду: від 20 жовтня 2020 року у справі

№ 569/21350/18, провадження № 61-22552 св 19), від 22 лютого 2022 року у справі № 203/5561/16, провадження № 61-14898св21).

Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша - виражається в першому реченні першого абзацу цієї статті та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном; друга - міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями; третя - міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року

у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ

від 02 листопада 2004 у справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Принцип «належного урядування» не встановлює абсолютної заборони на витребування із приватної власності майна на користь держави, якщо майно вибуло із власності держави у незаконний спосіб, а передбачає критерії, які необхідно з`ясовувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість втручання держави у право на мирне володіння майном. Дотримання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», при тому, що немає точного, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Цей критерій є оціночним і стосується суб`єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з`ясований у кожній конкретній справі на підставі безпосередньо встановлених обставин і фактів.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку обох сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Отже право Дніпровської міської ради, яка діє в інтересах територіальної громади, звільнити земельну ділянку від самочинно збудованих будівель, з огляду на доведену незаконність і безпідставність набуття відповідачами права власності на ці будівлі, становить пропорційне втручання у право власності ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» з дотриманням рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) та інтересам особи, яка зазнала такого втручання.

Вказаний правовий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 199/2943/20 та у постанові Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 199/2966/20.

Отже, вірно встановивши, що ОСОБА_1 здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, яка належить до земель Дніпровської міської ради, що не породжує права власності й свідчить про відсутність підстав для реєстрації відомостей про об`єкт нерухомості, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги Дніпровської міської ради, з висновком якого погоджується й апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко