КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1843/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/11338/22

31 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційноюскаргою представника ОСОБА_1 адвоката Недибалюк Олесі Григорівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шум Л.М., у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просило усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом виселення ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 05.08.2020 року визнано спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 34,5 кв.м. та житлової площею 16,2 кв.м., відумерлою.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 13.05.2021 року № 1075 «Про прийняття до комунальної власності територіально громади міста Києва нерухомого майна», розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації «Про закріплення нерухомого майна, що передане до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації» від 27.05.2021 року № 326 квартиру АДРЕСА_2 вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Києва, а нерухоме майно передати до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та закріпити на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», що передане до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.10.2021 року № 278111956 власником квартири АДРЕСА_1 є територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради.

В квартирі за вищевказаною адресою жодної особи не зареєстровано.

Працівниками підприємства на виконання доручення директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.07.2022 року щодо проведення перевірки житла, що визнано судом відумерлою спадщиною і перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва виявлено, що у квартирі АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року позовзаступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8 (03148, м. Київ, вул. Гната Юри, 9) в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Постановою Київського апеляційного суду від 28.04.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 липня 2021 року по цивільній справі за позовом Святошинської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без змін.

Посилаючись на наведене, оскільки відповідач самовільно зайняв житлове приміщення, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення- задоволено.

Усунено перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 , зайнятої ОСОБА_1 , шляхом його виселення без надання іншого житлового приміщення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» судовий збір в розмірі 2481 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Недибалюк О.Г. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що судом не враховано, що позивач не є власником спірної квартири, а отже не міг звертатися з відповідним позовом до суду. Також судом не враховано, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації.

Вказувала, що справу не розглянуто в розумні строки, судом не надано належної правової оцінки наданим доказам стороною відповідача.

Посилалася на неврахування судом висновків ВС, викладених у постановах від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20, у постанові Київського апеляційного суду від 15 червня 2019 року у справі № 1340/463/18.

Зауважувала, що на момент вирішення судом спору саме відповідач є власником спірної квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що рішення суду є законним і обгрунтованим.

В судовому засіданні представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» - Бугай А.Г. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлялися шляхом направлення судової повістки на електронну адресу адвоката Недибалюк О.Г., зазначену нею в апеляційній скарзі, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів, враховуючи ч. 1 ст. 372 ЦПК України, вважала можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому, з метою захисту порушених прав позивача, суд вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Такий висновок суду грунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.11.2005, виданого Святошинськоюрайонною у м. Києві радою та свідоцтва про право на спадщину від 19.04.2011, квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_3 . Право власності на квартиру 22.06.2016 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом було зареєстровано за ОСОБА_4 , яка в подальшому за договором купівлі-продажу № 521 від 29.11.2016, відчужила вказану квартиру ОСОБА_5 , який послідовно відчужив квартиру за вказаною адресою ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2020 у справі № 759/4990/18, частково задоволено позов заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8 в інтересах держави в особі КМР. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 22.06.2016, видане державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О. та зареєстроване в реєстрі за № 8-163. Визнано спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,5 кв.м. та житловою площею 16, 2 кв.м. відумерлою. В частині витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 квартири відмовлено, оскільки на час судового розгляду квартира не перебувала в його володінні, була відчужена ОСОБА_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2021 у справі № 759/3827/21 задоволено позов Святошинської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною 3 статті 1277 ЦК України, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно-за його місцезнаходженням.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, або уповноважена ним особа, має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом виселення, однак виселення є категорією житлового законодавства, а тому при розгляді справи предметом доказування є втрата житлового права або взагалі його відсутність.

Згідно з ст.398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст.58 ЖК Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідач всупереч вимогам ст.81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність вселення у спірну кімнату.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що позивачем у даній справі доведено факт неправомірності користування відповідачем спірною квартирою, а відтак і факт відсутності у відповідача права користування таким майном.

Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Згідно з ч.3 ст.116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи встановлені обставини у даній справі, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не є власником спірної квартири, а отже не міг звертатися з відповідним позовом до суду, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

На підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» було прийняте розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.02.2015 року № 58 «Про передачу та закріплення житлового фонду і нежитлового фонду за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», яким весь житловий та нежитловий фонд Святошинського району м. Києва, що був закріплений за КП «ДУОЖФ Святошинського району м. Києва»переданий на баланс комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» та закріплений за підприємством на праві господарського відання житловий будинок АДРЕСА_4 .

Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.04.2016 № 260 «Про внесення змін до розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.02.2015 № 58 «Про передачу та закріплення житлового і нежитлового фонду за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» позивача уповноважено у разі виявлення несанкціонованого використання майна, закріпленого за підприємством на праві повного господарського відання, вживати заходів, передбачених законодавством України, щодо усунення порушень використання майна, в тому числі звертатися до суду з відповідними позовами.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 13.05.2021 № 1075 «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва нерухомого майна», розпорядження Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації «Про закріплення нерухомого майна, що передане до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації» від 27.05.2021 № 326 квартиру АДРЕСА_2 вирішено прийняти до комунальної власності територіальної громади міста Києва нерухомого майна та передати його до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та закріпити на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» нерухоме майно, що передане до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, про те, що комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» не мало права звертатися до суду з даним позовом є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто справу в розумні строки, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про ухвалення незаконного рішення по суті спору.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20, то колегія суддів зауважує, що вони не є релевантними до обставин цієї справи та відповідні судові рішення приймалися за іншої фактично-доказової бази.

Рішення суду першої інстанції є достатньо вмотивованим та містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Недибалюк Олесі Григорівни - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий: Судді: