Справа № 604/1521/23
Провадження № 2/604/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

за участю секретаря Феньо О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

у с т а н о в и в :

08 листопада 2023 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшов позов ОСОБА_1 до Скориківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме: визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 07.12.2023 замінено первісного відповідача Скориківську сільську раду, належним ОСОБА_2 .

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка заповіла належний їй житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині кожній. ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 , інший спадкоємець ОСОБА_5 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_1 .

Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус відмовив, оскільки право власності спадкодавця на будинок не підтверджено. Враховуючи викладене позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання також не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнає повністю.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким належний їй жилий будинок з надвірними будівлями і все майно, що знаходиться в домі, а також належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ТР №040524, заповіла своїм дочкам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частині кожній.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/6229/17 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_4 .

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №604/210/23 від 13.04.2023 визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане повторно).

Позивач подав заяву про прийняття спадщини, але нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії: видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

За вищевикладених обставин судом встановлено неможливість оформлення ОСОБА_1 своїх спадкових прав та отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку.

Позивачем до позову долучено архівну довідку архівного відділу Тернопільської райдержадміністрації №43 від 25.01.2023, згідно з якою по документах архівного фонду «Гнилицька сільська рада» у господарських книгах села Гнилиці, станом на 2007 рік значиться домогосподарство ОСОБА_4 , 1921 р.н., голова домогосподарства, проживала одна.

Згідно з довідкою №301 від 09.11.2009 Гнилицької сільської ради, будинковолодіння АДРЕСА_1 належить померлій ОСОБА_4 , свідоцтво про право власності рішенням сесії сільської ради не видавалось.

Таким чином, права та інтереси позивача підлягають захисту в судовому порядку згідно ст. 4 ЦПК України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносини спадкування регулюються правилами книги шостої ЦК України.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Під час розгляду цієї справи судом установлено, що спадкодавцю належала 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , але право власності на вказаний будинок не зареєстровано.

Аналізуючи в сукупності обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Суддя В. М. Сіянко