Житомирський апеляційний суд
Справа №277/391/23 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 18 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу № 277/391/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, відшкодування збитків завданих орендарем

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Заполовського В.В. у смт Ємільчино,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 60 200,00 грн., збитки завдані при використанні орендованого приміщення в розмірі 35 285,69 грн., 1 334,12 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 628,39 грн., а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову вказала, що 15.11.2021 між нею та ПП «Автомагістраль» був укладений договір оренди нежитлового приміщення №15-11/21, за умовами якого орендар отримав у користування нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та зобов`язався сплачувати орендну плату у розмірі 10 000,00 грн. за кожен місяць оренди. Відповідачем в порушення умов вказаного договору орендна плата здійснювалася не в повному розмірі та із порушенням строку виплати коштів, таким чином за вказаним договором вона отримала 74800,00 грн. орендних платежів згідно поданих рахунків із потрібних - 135000,00 грн., які нараховані за період з 15.11.2021 року по грудень 2022 року. У зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідачем орендної плати нею направлялись претензії на адресу підприємства, які залишились без відповіді. Відтак, загальна сума заборгованості за договором оренди становить 60 200 грн.

У зв`язку з цим 22.01.2023 року її представник за участі свідків здійснили доступ до відповідного приміщення, про що складено акт від 22.01.2023. В ході огляду приміщення було встановлено, що приміщення закрите навісним замком, в приміщені будь-якого майна ПП «Автомагістраль» не виявлено та встановлено, що приміщення перебуває у непридатному для використання стані та потребує ремонту, оскільки на вікнах відсутній карниз, штори, відсутні також електролічильник, запобіжники (автомати), викручені електролампочки, стеля потребує ремонту.

В подальшому, шляхом проведення лабораторних електровимірювальних робіт від 23.02.2023 було встановлено, що лінія розеток не відповідає вимогам Правил технічної експлуатації електроустановок споживача (ПТЕЕС) та Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), що призвело до потреби провести непередбачений поточний ремонт лінії розеток ліцензованими фахівцями, про що вона повідомила відповідача.

Вказала, що з огляду на порушення відповідачем п.7.3 договору оренди вона була змушена за свій рахунок проводити ремонтні роботи та усувати пошкодження майна завдане відповідачем. Вартість таких робіт склала 20 183, 69 грн. Також нею було здійснено закупку відсутніх карнизу і штор у приміщення на загальну суму 14600,00 грн.

Крім цього з 30.11.2022 року по день подачі позову нею нараховано 1962,51 грн. інфляційних втрат та 3-х відсотків річних.

Виходячи із наведеного просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Автомагістраль» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі 60200 (шістдесят тисяч двісті) гривень 00 копійок; інфляційні збитки в розмірі 1334 (одна тисяча триста тридцять чотири) гривні 12 копійок; 3 відсотки річних від простроченої суми в розмірі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 39 копійок, а також витрати по сплаті судового збору та витрати за надання правової допомоги в розмірі 2598 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 55 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення у цій частині про задоволення позову. Зазначає, що ухилення від повернення приміщення та незабезпечення свого представника під час доступу до приміщення з боку орендодавця свідчить про умисні дії орендаря, спрямовані на уникнення відповідальності за дії з орендованим майном під час його використання, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність вини відповідача є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вимог про відшкодування збитків в сумі 35 283, 69 грн, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в решті вимог в апеляційному порядку не переглядається.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема, зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у цій справі лише в частині вирішення вимог про стягнення збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Автомагістраль» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 15.11.2021 між ОСОБА_1 та ПП «Автомагістраль» було укладено Договір № 15-11/21оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).

Того ж дня між сторонами було підписано Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, в якому зазначено, що на момент складення цього акту, приміщення знаходяться в задовільному стані, придатному для використання відповідно до цільового призначення. Орендарем оглянуто об`єкт оренди. Явних недоліків приміщень, які передаються в оренду при огляді не виявлено. Зауважень та претензій до стану, в тому числі технічного та санітарного, у Орендаря немає (а.с. 13).

08.06.2022, 20.10.2022 ОСОБА_1 направила претензії на адресу ПП «Автомагістраль», в яких повідомляла директора ПП «Автомагістраль» про наявність заборгованості за договором оренди, а також просила сплатити заборгованість на її розрахунковий рахунок. (а.с.14-17).

Із акту огляду нежитлового приміщення на предмет виявлення чужого майна, речей, які не належать власниці від 22.01.2023 під час огляду було виявлено відсутність електролічильника, запобіжників (автоматів), викручені електролампочки, поламані розетки, також відсутність плафонів на люстрі, карнизів на вікнах, штор, у першій кімнаті стеля потребує ремонту. (а.с. 22).

Відповідно до акту про відповідність електроустановки від 03.03.2023 року, представник власника нежитлового приміщення встановив нові автоматичні вимикачі на лінію освітлення та на лінію розеток, які при включені автоматично спрацьовували. Проведенням лабораторних електровимірювальних робіт на відсутність короткого замикання було встановлено, що лінія розеток не відповідає вимогам Правил технічної експлуатації електроустановок споживача. У зв`язку з цим необхідно провести непередбачений поточний ремонт лінії розеток. (а.с. 23).

Вирішуючи позовні вимоги суд першої інстанції встановивши, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, яка за період з 30.11.2022 по 05.04.2023 становить 60200,00 грн. Інфляційні витрати за вказаний період, згідно поданого позивачем розрахунку становлять 1334,12 грн. Наведені розміри заборгованості, інфляційних втрат та 3% відсотків у позовній заяві обґрунтовуються відповідними розрахунками, які відповідають сумам, наведеним у договорі оренди та не спростовані відповідачем, а тому задовольнив вказані позовні вимоги. В задоволенні позовної вимоги про стягнення збитків відмовив за недоведеністю.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення збитків, що є предметом оскарження, з огляду на таке.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої-третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, ОСОБА_1 просила стягнути з ПП «Автомагістраль» матеріальну шкоду у зв`язку зі пошкодженням належного їй на праві приватної власності майна, що перебувало в об`єкті нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та обладнання, яке в ньому знаходилося.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що позивачем до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів того, що пошкодження об`єкта оренди відбулося з вини відповідача, а неспрацювання електропроводки чи розеток не могло бути наслідком дії інших осіб, чи їх застарілості, докази наявності штор чи карнизів на момент передачі об`єкта оренди орендодавцеві, їх якості, кількості, вартості, дійшов обгрунтованого висновку про те, що позов в частині стягнення з відповідача збитків завданих при використанні орендованого приміщення в розмірі 35283,69 грн. не підлягає задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , що саме ПП «Автомагістраль» пошкодило майно позивачки, чим порушило умови договору оренди не заслуговують на увагу, оскільки судом не встановлено та відсутні належні в розумінні вимог ст. 79-81 ЦПК України докази того, що саме ПП «Автомагістраль» пошкодило майно, зокрема, розетки, оскільки результатами дослідження електропроводки засвідчено лише факт несправності лінії розеток на момент дослідження. Водночас, в матеріалах справи відсутні докази того, що на момент передачі нежитлового приміщення позивачем в оренду відповідача лінія електрозабезпечення розеток була справна, а також у приміщенні були карнизи та штори.

Крім того, в Акті прийому-передачі нежитлового приміщення від 15.11.2021 відображено факт відсутності при огляді явних недоліків приміщень, які передаються в оренду, що не свідчить беззаперечно про належний технічний стан розеток та наявність карнизів та штор у приміщенні на момент передачі нежитлового приміщення в оренду.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову в частині вимог до ОСОБА_3 , в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого в частині вимог про стягнення збитків ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки справа переглядається в частині вимог про стягнення збитків, то апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді