КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3316/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Т.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України, посилаючись на те, що ним відкрито відповідне виконавче провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 квітні 2023 року відмовлено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Артемчуку Т.В. у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїду за межі України.

В апеляційній скарзі приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Однак, в порушення цієї процесуальної норми суд не повідомляв приватного виконавця про дату й час розгляду подання та розглянув його без участі приватного виконавця.

Відмовляючи у задоволенні подання, судом установлено, що виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання судового рішення, втім не надано жодного доказу ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, зокрема, вказавши про не надання жодного доказу отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Однак, як зазначено у поданні та підтверджено доданими до нього матеріалами, постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику рекомендованим листом №228 з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресою, що зазначена у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , як того вимагає частина 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження". Документи про відкриття виконавчого провадження повернулись поштовим відділенням як не вручені з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Таким чином, враховуючи положення статті 28 Закону "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Тому, в силу положень закону боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що чинне законодавство визначає тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як один із заходів забезпечення виконання рішення, стаття 18 Закону зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, у даній справі приватний виконавець вважає доцільним застосування до боржника такого заходу забезпечення виконання рішення. Тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме гарантуванню повернення наявного у неї боргу і є виправданим та пропорційним меті його застосування.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання судового рішення, втім не надано жодного доказу ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу

м. Києва Артемчука Т.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №757/42106/21-ц, виданого 11.01.2023 року Оболонським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

24 січня 2023 року стягувач ОСОБА_2 звернулася до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження. Постановою приватного виконавця від 24 січня 2023 року відкрито виконавче провадження.

За статтею 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно пунктів 2, 5 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, на думку суду право державного (приватного) виконавця на звернення із означеним поданням виникає в разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, між тим наявність самого зобов`язання не наділяє державного (приватного) виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

За роз`ясненнями Верховного суду України, викладеними в узагальненнях судової практики від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», Законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня. У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше. Отже, з огляду на викладене, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання і це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. Та ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Суд, вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, має враховувати комплекс процесуальних дій, які були вжиті приватним виконавцем для виконання рішення суду, та на момент звернення до суду із поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання) дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно якої громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

Встановлено, що рішення суду не виконується, при цьому до матеріалів подання не надано жодного доказу отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 24.01.2023 року.

Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувача про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина перша статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»), тому відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник не уважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання судового рішення, проте не надано жодного доказу ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В.та залишення без змін ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: