Справа № 727/405/24
Провадження № 2-о/727/43/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

02 лютого 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Чебан В.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 , де заінтересованими особами виступають ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління Державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення фактів родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із заявою, де заінтересованими особами виступають ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління Державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення фактів родинних відносин, в якій просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з причин невідповідності «по-батькові» в документах, що підтверджують спорідненість, а саме свідоцтва про народження його батька ОСОБА_3 .

Вказує, що встановлення факту родинних відносин є необхідним для можливості здійснення постійного догляду на непрофесійній основі за дідом ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, у процесі вирішення питання про відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 315 ЦПК України.

При цьому, частиною другою ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі №750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі №644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі №643/6447/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст.315 ЦПК України, не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18).

Таким чином, заявник звертається до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, з причин невідповідності «по-батькові» в документах, що підтверджують спорідненість, батька заявника про його діда, а саме свідоцтва про народження його батька ОСОБА_3 , не породжує особисто для заявника юридичних наслідків.

При цьому, зазначені особи вправі самостійно звертатися з відповідними вимогами до компетентних органів.

Разом з цим, звертаючись із заявою, в порядку окремого провадження, заявник вказує, що встановлення факту родинних відносин, є необхідним для можливості здійснення постійного догляду за його дідом ОСОБА_2 та має для нього юридичне значення, може породжувати виникнення прав та обов`язків, визначених ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, відповідно до абз.12 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: особи, зайняті постійним доглядом за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Згідно ч.4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , де заінтересованими особами виступають ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління Державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту родинних відносин, слід відмовити,виходячи з того, що встановлення факту, з яким заявник звертається до суду, як вбачається зі змісту самої заяви пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

При цьому, встановлення факту родинних відносин між заявником та його дідом, який вправі сам звернутися до компетентних органів для вирішення спірного питання, з причин невідповідності «по-батькові» в документах, що підтверджують спорідненість батька заявника та діда, не породжує безпосередньо для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаного факту не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Керуючись ст.ст. 258-260, 315, 353, 354 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , де заінтересованими особами виступають ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління Державної реєстрації Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення фактів родинних відносин.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі та заяву із всіма доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

СУДДЯ: