Справа№592/6873/23
Провадження №2/592/136/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., з участю секретаря судового засідання Подпрятова В.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Сумська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

з участю позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_6 , відповідачки ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін

Позивачка просить визнати за нею право власності на 1 / 2 частину житлового будинку площею 105,8 кв.м. й земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 та на 1 / 2 частину житлового будинку площею 79,5 кв.м. й земельної ділянки площею 0,05170 га за адресою АДРЕСА_2 .

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 24.02.1983 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та мали двох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік помер. Після нього залишилася спадщина. На спадщину після чоловіка претендує вона та двоє спільних дітей. Також на спадщину претендують троє дітей чоловіка поза шлюбом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Позивачка зазначає, що на початку 2000 років з чоловіком вирішили брати земельні ділянки, будувати на них будинки та продавати. Так було узято ділянку по АДРЕСА_3 . Ділянку по АДРЕСА_1 , було приватизовано матір`ю чоловіка ОСОБА_11 . Вони збудували будинок за адресою АДРЕСА_3 та продали. Кошти отримані від продажу будинку використані на будівництво будинку по АДРЕСА_1 . 28.07.2010 цей будинок був подарований чоловіку. Вони з чоловіком також будували будинок по у АДРЕСА_2 .

Загалом позивачка вважає, що має право на половину зазначених будинків як на частку у спільному майні подружжя.

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Визнала, що має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народжений від ОСОБА_7 . Вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності. Спірний будинок та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , належить спадкодавцю на підставі договору дарування від 28.07.2009, а тому є його особистою приватною власністю.

Відповідачка ОСОБА_3 подала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Згідно договору дарування від 28.07.2010 ОСОБА_11 власниця житлового будинку з господарським будівлями спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на приватизованій земельній ділянці зальною площею 0,1000 га. подарувала своєму синові ОСОБА_7 . Через це відповідачка вважає, що зазначений будинок є особистою власністю спадкодавця. Щодо земельної ділянки та житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , визнає, що він набутий позивачкою у період шлюбу з її чоловіком, а тому усі права може оформити у нотаріуса, а звернення до суду є зайвим. Також вважає, що позивачка пропустила строк позовної давності.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала заявлений позов.

Відповідачка ОСОБА_2 підтримала заперечення зазначені у відзиві. Також заявила, що немає заперечень, щодо прав позивачки на будинок та земельну ділянку за адресою по у АДРЕСА_2 .

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник підтримали свої заперечення зазначені у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, які з`явилися, покази свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

З 24.02.1983 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після померлого залишилося спадкове майно.

Так ОСОБА_7 за життя, 16.05.2007 за договором купівлі-продажу придбав земельну ділянку :04:010:0021 площею 0,0517 га. за адресою АДРЕСА_2 .

24.07.2013 ОСОБА_7 видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

28.07.2010 ОСОБА_11 подарувала ОСОБА_7 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором.

З договору дарування вбачається, що будинок належить дарувальнику на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради від 12.05.2010.

На спадщину після померлого ОСОБА_7 претендують позивачка, як дружина, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як їх спільні діти. Також на спадщину претендують троє дітей ОСОБА_7 поза шлюбом, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановлені факти визнаються сторонами, підтверджуються зазначеними документами, свідоцтвами про народження, рішеннями судів, копії яких додані до матеріалів справи.

Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення

За клопотанням позивачки допитані свідки.

ОСОБА_12 , який пояснив, що ОСОБА_7 є його кумом. Останній будував будинок по АДРЕСА_1 та, з його слів, для сім`ї. Свідок допомагав у будівництві, влаштовував газопостачання та опалення, будував паркан. Оплачували йому за роботу ОСОБА_7 або ОСОБА_1 .. Після завершення будівництва ОСОБА_7 проживав у цьому будинку.

ОСОБА_13 , кума позивачки, пояснила, що знає позивачку 35 років, довго працювали разом у магазині. ОСОБА_14 жили разом добре. ОСОБА_14 заробляли тим, що будували будинки, збудували не один. Будинок по АДРЕСА_1 будувався для сім`ї та використовувався, як дача. При будівництві її чоловік ( ОСОБА_12 ) допомагав встановлювати газ та робив оздоблення плиткою.

ОСОБА_15 , подруга та сусідка позивачки, повідомила знає сім`ю ОСОБА_14 та характеризує їх з кращого боку. Жили вони добре, будували двоповерховий будинок на « ОСОБА_16 »,(де знаходиться АДРЕСА_1 , який використовували, як дачу. Одного разу їздила разом з позивачкою до цього будинку розраховуватися за будівельні роботи з внутрішнього оздоблення.

ОСОБА_17 пояснив, що товаришував з ОСОБА_7 , знає його дружину ОСОБА_1 .. Той був його клієнтом з купівлі побутової техніки. Орієнтовно у 2007-2008 році ОСОБА_7 у нього придбавав крупну побутову техніку (холодильник, телевізор) для будинку на « ОСОБА_16 ». Особисто супроводжував товар до будинку. Проте свідок підтвердив, що необізнаний про особисте життя ОСОБА_7 ..

Зазначені докази є загальними та недостатніми для того, щоб вважати, що будинок за адресою АДРЕСА_1 , був збудований за спільні кошти позивачки та її чоловіка. Ці покази не спростовують того, що будинок набувався у власність ОСОБА_11 .. Не спростовує бажання учасників цивільних відносин набувати будинок саме у власність ОСОБА_11 .

Судом досліджений доказ, зошит з записами. Записи містять, перелік будівельних матеріалів, можливо оплати робіт. З записів неможливо без сумніву стверджувати, що цей перелік матеріалів та робіт стосується будинку за адресою АДРЕСА_1 . Більше того на обкладинці зошиту містяться запис дат 20.07. та 13.03.99. Така дата не відповідає часу будівництва та видачі свідоцтва про право власності на будинок 12.05.2010, тобто дата приблизно на десять років раніше ніж дата свідоцтва. Зазначене дає підстави сумніватися у належності зазначеного зошиту до обставин будівництва спірного будинку.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд встановив, що спірний будинок за адресою АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_7 на підставі нотаріально посвідченого договору від 28.07.2010. Цей договір не визнавався судом недійсним, а відтак є правомірним.

З огляду на зазначене підставі ст.ст. 78-80 ЦПК України покази свідків та зошит з записами, є неналежними, недостатніми та не достовірними доказами на підставі яких можна було встановити факт набуття ОСОБА_7 та позивачкою зазначеного будинку у наслідок спільної праці та за рахунок спільних коштів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані положеннями ст.ст. 57, 60, 63, 70 СК України.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

З наведених норм закону вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому їх права на майно є рівними, якщо про це немає відповідного договору. Поряд з цим законодавець визначає, що у чоловіка чи дружини може бути особисте майно. До особистого майна належить майно набуте на підставі договору дарування.

Щодо будинку з земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 слід зазначити наступне.

Будинок з земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 , набувався у період шлюбу позивачки з її чоловіком ОСОБА_7 .. ОСОБА_18 була куплена, а будинок збудовано. З таких фактів з урахуванням наведених положень закону вбачається, що це майно є спільним майном подружжя та позивачка має право на нього. Поряд з цим під час судового розгляду вбачалося, що між сторонами по справі відсутній спір, щодо прав позивачки на будинок та земельну ділянку по зазначеній адресі.

Учасники розгляду визнали, що після померлого заведена спадкова справа. Позивачці не було відмовлено у видачі відповідних свідоцтв, щодо її прав на частину зазначеного будинку та земельної ділянки, як на частку у спільному майні подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд захищає порушені права.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З наведеного у сукупності вбачається, що права позивачки щодо будинку з земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 не порушені. Позивачка має право на оформлення прав у позасудовому порядку. Відтак немає підстав для судового захисту прав позивачки на зазначене майно, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Щодо житлового будинку й земельної ділянки площею 0,10 га за адресою АДРЕСА_1 , слід зазначити наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_7 будинок був подарований. На час ухвалення рішення у цій справі договір дарування не визнавався недійсним. Відтак згідно наведених положень закону це майно є особистою приватною власністю ОСОБА_7 ..

Розглядаючи справу у межах заявленого позову, суд з урахуванням наведеного вважає, що у позивачки не виникло прав власності на частину зазначеного будинку, як у спільному майні подружжя. На підставі цього суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення прозову у цій частині, а відтак слід відмовити у задоволенні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ), Сумська державна нотаріальна контора (місце проживання м.Суми, просп. Шевченка, буд. 3, ), про визнання права власності.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний рішення складене 02.02.2024.

Суддя В.Г. Костенко