Єдиний унікальний номер: 379/142/24
Провадження № 2-н/379/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

05 лютого 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Разгуляєва О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу судового наказу на перерахування та виплату коштів Таращанською міською радою,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулись до Таращанського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу на перерахування та виплату коштів у відділення Укрпошти м. Тараща відповідно вказаного у вимозі з урахуванням інфляції та % ставки національного банку, припинення геноциду створеним відсутністю дій, катуванням за відсутності дій та злочинній бездіяльності для особистого збагачення Таращанською міською радою.

Вивчивши подану заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

За приписами частини першої статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог встановлених частиною першою статті 161 ЦПК України.

Згідно ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3) заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 163 ЦПК України містить вимоги, яким повинна відповідати заява про видачу судового наказу.

Статтею 163 ч. 3 п. 4 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, до заяви про видачу судового наказу заявниками не додано документів або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч. 1 ст. 164 ЦПК України за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 4-1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про видачу судового наказу фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, до заяви про видачу судового наказу заявниками не додано доказів сплати судового збору та не додано доказів звільнення заявників від сплати судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, в тому числі, якщо до заяви недодано документ, що підтверджує сплату судового збору (п.1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Вивчивши матеріали заяви, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_3 , про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст. 163,165, 166, 167 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 у видачі судового наказу на перерахування та виплату коштів Таращанською міською радою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Олександра РАЗГУЛЯЄВА