РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/179/24

Провадження № 2-о/293/17/2024

05 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Черняхів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

02.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, за замістом якої просила видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців стосовно ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на відстань менше 500 м до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування, заборонити у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявлені вимоги мотивує тим, що вона та ОСОБА_2 проживали в зареєстрованому шлюбі. 02.08.2021 шлюб між ними розірвано, однак ОСОБА_2 , приходить до неї додому та чинить психологічне та фізичне насильство. ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, провокує сварки та конфлікти, ображає заявника словами нецензурної лайки, принижує та погрожує фізичною розправою, на виклики поліції не реагує.

26.01.2024 у зв`язку із застосуванням до заявника фізичного насильства з боку ОСОБА_2 , остання звернулась до поліції з повідомленням про вчинення домашнього фізичного насильства та до судмедексперта для визначення ступеню тяжкості завданих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 02.02.2024 року справа №293/179/24 передана на розгляд судді Збаражському О.М.

02.02.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено до розгляду на 05.02.2024.

05.02.2024 року у судовому засіданні заявник підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити з підстав якими обґрунтовується заява. Заявник пояснила, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у її будинку та за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , однак упродовж тривалого часу постійно ображає її словами нецензурної лайки, застосовує фізичну силу.

У судове засідання ОСОБА_2 не прибув, про розгляд справи повідомлявся встановленим порядком.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі до 02.08.2021.

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також проживає ОСОБА_2

Адреса реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.09.2020 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу. Дана постанова не змінена та не скасована та є такою що набрала законної сили. За змістом вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 06.09.2020 о 21 год. 10 хв. ображав свою дружину нецензурними словами, погрожував фізичною розправою.

Крім того, відповідно до постанови Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.12.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 22 год. 00 хв. та 10.12.2023 близько 10 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав нецензурною лайкою погрожував фізичною розправою, шарпав за верхній одяг, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

26.01.2024 ОСОБА_1 заявою повідомлення про вчинення домашнього фізичного насильства стосовно неї ОСОБА_2

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких зокрема і особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.

Кожна особа має право звернутись за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед інших, припинення дії, яка порушує право. (ст. 16 Цивільного кодексу України)

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно доводів заявника, видача обмежувального припису їй необхідна для запобігання в подальшому вчинення дій насильницького характеру ОСОБА_2 відносно неї.

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19 (провадження № 61-16980св19).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт домашнього насильства відносно ОСОБА_1 підтверджується копіями постанов Черняхівського районного суду Житомирської області від 25.09.2020 року у справі №293/1747/20 та від 20.12.2023 у справі №293/2106/23 відповідно до яких ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Враховуючи зазначені докази, динаміку подій щодо застосування ОСОБА_2 психологічного насильства до ОСОБА_1 , зважаючи на неодноразове притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, що не дало бажаних результатів та останній не припинив вчиняти протиправні дії відносно ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих ризиків повторного вчинення насильства до заявниці та необхідність захисту її прав, оскільки вона є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

З огляду на встановлені обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, заборонивши ОСОБА_2 спілкуватися із ОСОБА_1 в будь-який спосіб та наближатися на відстань 20 метрів до місця її проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування.

В решті заяви слід відмовити, оскільки між господарствами, в якому проживає заявниця та в якому зареєстрований ОСОБА_2 немає відстані 500 метрів, якої повинен дотримуватись ОСОБА_2 при наближенні до ОСОБА_1

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268, 273, 350-6, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити наближатися на відстань 20 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- заборонити ОСОБА_2 у будь-який спосіб спілкуватися та переслідувати ОСОБА_1 , вести листування, телефонні переговори, або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині заяви відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

адреса реєстрації: АДРЕСА_5

РНОКПП НОМЕР_1

Заінтересована особа:

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

адреса реєстрації: АДРЕСА_1

РНОКПП невідомо.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ