Справа № 456/4967/23
Провадження № 2/456/213/2024
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

30 січня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачка покликається на те, що з 10 червня 1985 була прийнята на роботу на посаду тепличниця в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат. Згідно наказу №35 від 17.07.2007 Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат реорганізовано шляхом перетворення в Приватне підприємство «Стрийтеплиця». Відповідно до наказу №1 від 22.10.2015 з 21.10.2015 Приватне підприємство «Стрийтеплиця» реорганізовано шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця». 21.11.2022 позивачку звільнено з роботи на підставі наказу №71-к від 17.11.2022 за п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні з підприємства остаточного розрахунку не було проведено. Відповідач у строки, встановлені частиною 1 ст. 116 КЗпП України не виплатив всіх сум, що належали позивачці від підприємства при звільненні. Внаслідок чого утворилась заборгованість з боку ТОВ «Стрийтеплиця». 10.08.2033 директором ТОВ «Стрийтеплиця» власноруч отримано адвокатський запит щодо отримання довідки про заборгованість заробітної плати ОСОБА_1 , однак на момент подання позову відповідь на адвокатський запит не надійшла. Таким чином, розміру заборгованості з виплати заробітної плати неможливо вказати.

У зв`язку з вищенаведеним позивачка уточнивши позовні вимоги просить, стягнути з ТОВ «Стрийтеплиця» (, адреса: 82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, 79) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 061,80 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, 70 069,12 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, 32 162,69 грн. заборгованості по нарахованій, але неплаченій заробітній платі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені у позові обставини та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Заяви та клопотання учасників справи.

29.01.2024 позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 28.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 19.10.2023 задоволено заяву позивача про витребування доказів.

З`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд доходить такого висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до запису №1, зробленого в трудововій книжці НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 10.06.1985 згідно наказу №44 від 05.06.1985 прийнята на роботу в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат на посаду тепличниця по 4 розряду. Запис № 2 переведена тепличницею на сезонне місце роботи, наказ №43 від 01.10.1996. Запис №3, Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат з 17.07.2007 реорганізовано шляхом перетворення в Приватне підприємство «Стрийтеплиця», відповідно до наказу №35 від 17.07.2007. Запис №4 від 22.10.2015 Приватне підприємство «Стрийтеплиця» з 21.10.2015 реорганізовано шляхом перетворення у ТзОВ «Стрийтеплиця», наказ № 1 від 22.10.2015. Запис №5 ОСОБА_1 звільнена з роботи за угодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, наказ № 71-к від 17.11.2022.

26.07.2023 адвокатом Мокрицьким І.П. направлено адвокатський запит в ТзОВ «Стрийпетлиця» для надання довідки про заборгованість заробітної плати гр. ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки 5-ОК, яка додана до позавної заяви, розмір заробітної плати становить 6 500 грн. в місяць.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодекс законів про працю України, Закон України «Про відпустки», Закону України «Про оплату праці», ЦПК України.

Норми Конституції України є нормами прямої дії, положеннями ст. 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно до вимог п.4 ч.1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.38, 39 КЗпП України), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 221 КЗпП України, органи, які розглядають трудові спори : 1) комісіями по трудових спорах; 2) місцевими загальними судами. Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і роботодавцем, застосовується незалежно від форми трудового договору. Установлений порядок розгляду трудових спорів не поширюється на спори про дострокове звільнення від виборної платної посади членів громадських та інших об`єднань громадян за рішенням органів, що їх обрали.

Відповідно до п.3 ч.1 ст 232 КЗпП України, безпосередньо в місцевих загальних судах розглядаються трудові спори за заявами: керівника підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступників, головного бухгалтера підприємства, установи, організації, його заступників, а також службових осіб податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службових осіб центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами; керівних працівників, які обираються, затверджуються або призначаються на посади державними органами, органами місцевого самоврядування, а також громадськими організаціями та іншими об`єднаннями громадян, з питань звільнення, зміни дати і формулювання причини звільнення, переведення на іншу роботу, оплати за час вимушеного прогулу і накладання дисциплінарних стягнень, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Положеннями ст.ст. 4,6 Закону України «Про відпустку» передбачено, що щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством. ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустку» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також, суд враховує норми статей 12 та 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що 10.06.1985 позивачка була прийнята на роботу на посаду тепличницф в Стрийський міжгосподарський тепличний комбінат. В подальшому, у зв`язку із реорганізацією підприємство перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця». 21.11.2022 ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі наказу №71-к від 17.11.2022 за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України.

Слід зазначити, що позивачка позбавлена можливості щодо подання довідки про заборгованість по заробітній платі, оскільки відповідачем не надано до суду відомостей про нарахувану заробітної плати та належні працівнику компенсаційні виплати за невикористану відпустку.

Відповідач ТзОВ «Стрийтеплиця» будь-яких заперечень на позов ОСОБА_1 та доказів на спростування заявлених позивачкою вимог до суду не подав.

В судовому засіданні встановлено, що на момент звільнення, а саме станом на 21.11.2022 відповідачем не здійснено повний розрахунок з позивачкою. Виходячи з індивідуальних відомостей Пенсійного фонду України про застраховану особу ОСОБА_1 , визначено середньоденну заробітну плату, яка становить 218,70 грн. 21.11.2022 позивачку було звільнено з роботи, відтак до розрахунку беремо заробітну плату вересня та жовтня 2022. Вересень 2022 7 739,79 грн. (кількість днів в місяці 30), жовтень 2022 6 700 грн. (кількість днів в місяці 31). Середньоденна зарплата становить 14 439,79 (заробітна плата за 2 місяці) / 61 (кількість днів 2 місяці) = 236,72 грн. З відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 листопада 2022 по 30 січня 2024 у загальному розмірі 70 069,12 грн., виходячи з наступного розрахунку (236,72 грн множимо на 296 робочих дня). Розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати становить:

Серпень 2022 7 524,96 грн.

Вересень 2022 7 739,79 грн.

Жовтень 2022 6 700 грн.

Листопад 2022 10 197,94 грн.

Загальний розмір становить 32 162,69 грн.

Суд вважає доведеним факт наявності заборгованість із виплати заробітної плати. Отже, загалом на користь позивачки з відповідача підлягає стягненню: компенсація за невикористану відпустку у розмірі 3 061,80 грн, компенсація за нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 32 162,69 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22 листопада 2022 по 30 січня 2024 у загальному розмірі 70 069,12 грн. Усього на загальну суму 105 293,61 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати.

У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із ТзОВ «Стрийтеплиця», на підставі ч. 1 ст. 115 КЗпП України ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені обставини у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 до Товариством з обмеженою відповідальністю «Стрийтеплиця» підлягає до задоволення повністю.

На підставі статей 36, 38, 94, 115, 221, 232, 233 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 4, 6, 24 Закону України «Про відпустки», ст. ст. 21, 24 Закону України «Про оплату праці» та керуючись статтями 5, 12, 13, 81, 82, 89, 200, 206, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Стрийтеплиця» (, адреса: 82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, 79) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3 061,80 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, 70 069,12 грн. середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати, 32 162,69 грн. заборгованості по нарахованій, але неплаченій заробітній платі, а всього 105 293 (сто п`ять тисяч, двісті дев`яносто три) грн. 61 коп.

Стягнути з ТОВ «Стрийтеплиця» ( , адреса: 82464, Львівська обл., Стрийський р-н., с. Станків, вул. Січових Стрільців, 79) на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 6 ст. 259 та частини 1 ст. 268 ЦПК України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 02 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В. М. Бораковський