Справа № 567/2107/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу звернулась ОСОБА_1 . Зазначає, що подружжя має неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та мотивує свій позов тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося.

Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги і на даний час вони разом не проживають і спільного господарства не ведуть.

Посилаючись на те, що сімейні відносини між ними припинились і вони однією сім`єю не проживають, у зв`язку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сім`ї стали неможливими, просить розірвати шлюб.

Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 01.01.2024 сторонам було надано строк на примирення. Провадження у справі було зупинено.

Ухвалою суду від 01.02.2024 провадження у справі було поновлено.

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вважає, що позов підлягає задоволенню.

З позову ОСОБА_1 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі з 02.09.2005, а зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони по справі мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим.

Незважаючи на те, що сторонам у справі за ухвалою суду було надано строк на примирення, позивачка та відповідач не примирились.

Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели. Таким чином шлюб існує формально, а тому його необхідно розірвати.

При цьому, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 09.11.2023, судом вживались заходи для примирення подружжя та у зв`язку з цим приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачкою при поданні позовної заяви сплачено 1073 грн. 60 коп. судового збору, а тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню її витрати на сплату судового збору.

Водночас, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Згідно ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до наданих доказів вбачається, що 01.11.2023 між адвокатом Герасимчуком О.О. та Ілашку А.М. було укладено договір про надання правничої допомоги. Предметом зазначеного договору є зобов`язання адвоката здійснити представництво або надання інших видів правової допомоги ОСОБА_1 на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а ОСОБА_1 зобов`язалась оплатити надання правової допомоги в розмірі 5000 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18, та обставина, що позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, є підставою для відмови у відшкодуванні таких судових витрат.

На відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, як на підставу для відмови у відшкодуванні суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, вказав і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.01.2020 у справі № 551/1136/17.

За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки разом із першою заявою по суті до суду не подавалося попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які заявниця очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, тому у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

При цьому, суд виходить з того, що в першій заяві по суті справи було лише зазначено, що витрати на правову допомогу адвоката складають 5000 грн., в той час як самого розрахунку не наведено, зокрема, кількості часу, обсягу послуг і виконання робіт, їх вартості.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Проте позивачка не навела жодних поважних причин неможливості подання доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат в частині правничої допомоги, а тому в стягнення таких витрат слід відмовити.

На підставі ст.105, 110 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02.09.2005 виконкомом Оженинської сільської ради Острозького району Рівненської області, актовий запис №18.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 грн. 60 коп. витрат на сплату судового збору та відмовити в стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 5000 грн. в якості витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.