ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1620/23 Номер провадження 22-ц/814/1030/24Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про видачу судового наказу

20 жовтня 2023 року акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «ОГС «Полтавагаз») звернулося до місцевого суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу із ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що АТ «ОГС «Полтавагаз» надає послуги з розподілу природного газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник належним чином виконує покладені на нього обов`язки, однак згідно бухгалтерського обліку АТ «ОГС «Полтавагаз» заборгованість ОСОБА_1 за надані послуги становить 3815,40 грн.

У зв`язку із вищевказаним, заявник прохав суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОГС «Полтавагаз» основного боргу у сумі 3815,40 грн, а також судового збору у сумі 268,40 грн.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу по заяві АТ «ОГС «Полтавагаз» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що подана АТ «ОГС «Полтавагаз» заява, у порушення вимог статті 163 ЦПК України, не містить відомостей про представника заявника. Наголошено, що заявником подано до суду договір, який неможливо ідентифікувати у зв`язку з відсутністю в ньому реквізитів та його підписання сторонами. Крім того, до поданої заяви не долучено ліцензію. У додатках до заяви відсутні відомості, що боржник отримував відповідні послуги від заявника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року не погодилося АТ «ОГС «Полтавагаз» та оскаржило його в апеляційному порядку, прохаючи суд скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, постановлена ухвала місцевого суду є безпідставною, винесеною з порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Заявником зазначено, що фактом згоди споживача ОСОБА_1 про приєднання до умов договору є підписання та повернення АТ «ОГС «Полтавагаз» заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу побутовим споживачам.

Вказано, що відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору зазначаються у разі подання до суду позовної заяви.

Зауважено, що надання ліцензії є неможливим, оскільки чинне законодавство України не передбачає видачу бланків ліцензій у друкованому вигляді, а достатнім підтвердженням видачі ліцензії є прийняття рішення Регулятором про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «ОГС «Полтавагаз».

Заява про видачу судового наказу підписана Ревягіною С.І. , яка діє на підставі довіреності, яка була додана до поданої заяви.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що оскаржується ухвала суду, яка зазначена в пункті 1 частини першої статті 353 ЦПК України, а саме про відмову у видачі судового наказу, та беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 7, статті 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Позиція апеляційного суду щодо оскарженого судового рішення

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом статті 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Статтею 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

2-1)заяву подано особою, яка відповідно до частини шостоїстатті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів заяви, в ній заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 3815,40 грн.

На підтвердження вимог про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу АТ «ОГС «Полтавагаз» додало до заяви: копію заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), яка підписана 15 березня 2016 року ОСОБА_1 щодо об`єкта, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 06); копію договору про розподіл природного газу (а.с. 07-11); картку абонента ОСОБА_1 , з якої вбачається нарахування останньому заборгованість 3815,40 грн за спожиті послуги (а.с. 12).

Щодо укладення договору

Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності).

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

З урахуванням факту наявності у матеріалах справи копії підписаної 15 березня 2016 року ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, колегія суддів вважає укладеним договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем, а тому висновок місцевого суду про неможливість його ідентифікації є необґрунтованим та таким, що не базується на нормах матеріального права.

Щодо надання ліцензії, доказів неможливості досудового врегулювання спору, отримання послуг боржником

Як вже зазначалося судом апеляційної інстанції, підстави для відмови у видачі судового наказу передбачені нормами статті 165 ЦПК України.

Суд першої інстанції відмовляючи заявнику у видачі судового наказу, як на підставу такого рішення, вказав на норму пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України, а саме заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З аналізу вищевказаної норми цивільного процесуального законодавства, якою передбачено вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу, вбачається, що в ній відсутні вимоги щодо подання ліцензії, доказів неможливості досудового врегулювання спору, отримання послуг боржником.

Слід зазначити, що суд розглядаючи заяву про видачу судового наказу, за умови заявлення вимоги, передбаченої статтею 161 ЦПК України, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (пункт 5 частини третьої статті 170, частина третя статті 171 ЦПК України), що є передбаченою підставою для скасування судового наказу.

Щодо подання заяви та її підписання представником

Згідно частини першої, третьої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина друга статті 60 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що заява про видачу судового наказу до місцевого суду від імені АТ «ОГС «Полтавагаз» була підписана його представником - Ревягіною С.І., яка діяла в інтересах заявника на підставі довіреності. З аналізу доданої до заяви довіреності вбачається, що 08 грудня 2022 року АТ «ОГС «Полтавагаз» уповноважило Ревягіну С.І. ( свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2573 від 24 січня 2019 року) представляти інтереси товариства. Довіреність діє до 31 грудня 2023 року.

Згідно пункту 3 частини другої статті 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження.

Натомість з аналізу поданої до місцевого суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що у ній відсутні будь-які відомості про представника заявника, що свідчить про невідповідність такої заяви вимогам статті 163 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу, що з відомостей, які зазначені у наданій до місцевого суду довіреності вбачається, що Ревягіна С.І. є адвокатом, що діє на підставі виданого свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2573 від 24 січня 2019 року.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» (далі - Закон №3200-IX), який був розроблений для запровадження обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС) представниками правничих професій, юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, оскільки особи, які за законом зобов`язані зареєструвати офіційні електронні адреси в ЄСІТС, зволікають з виконанням свого обов`язку.

Статтею 14 ЦПК України, зокрема, передбачено, що у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система.

Позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Водночас, зауважено, що абзац перший частини шостої статті 14 в редакції Закону № 3424-IX від 19 жовтня 2023 року - зміна в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, вводиться в дію 20 лютого 2024 року.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Відповідно до пункту 10 Положення про ЄСІТС адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку.

Слід зауважити, що окремою підставою для відмови у видачі судового наказу є подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його (пункт 2-1 частини першої статті 165 ЦПК України).

З огляду на відсутність зазначення у поданій до місцевого суду заяві про видачу судового наказу відомостей про представника АТ «ОГС «Полтавагаз», зокрема, якою було безпосередньо підписано подану заяву, колегія суддів погоджується із твердженням місцевого суду, що таку заяву подано з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є:неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга АТ «ОГС «Полтавагаз» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року - зміні, з викладенням її мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Оскільки місцевий суд дійшов до правильного по суті судового рішення, то ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року в резолютивній частині щодо відмови у видачі судового наказу слід залишити без змін.

Колегія суддів вважає за потрібне наголосити, що згідно частини першої статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Щодо судових витрат

За правилами частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, він відповідно, змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює судове рішення в частині мотивів, не скасовуючи ухвалу суду, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» - задовольнити частково.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року в резолютивній частині щодо відмови у видачі судового наказу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 січня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко