Номер провадження: 22-ц/813/2241/24
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року представник АТ «Сенс Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), АТ «Укрсоцбанк», мотивуючи це тим, що Київським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 2 498 194,29 гривень, а також про стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 37 472,92 гривень. При цьому, виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року на суму боргу у 2 498 194,29 гривень перебуває на виконані у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у рамках виконавчого провадження № 54002398 від 12.06.2017 року, а виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору було повернуто стягувачу постановою Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області № 54002453 від 05.12.2018 року. 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером AT «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Тобто, внаслідок реорганізації AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» відбулася заміна кредитора, а саме: останній набув статусу нового кредитора/стягувача за вказаними виконавчими листами. 30 листопада 2022 року відбулася державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, а саме: АТ «Альфа-Банк» змінило своє найменування на АТ «Сенс Банк».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження по даній цивільній справі задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами Київського районного суду м. Одеси № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 2 498 194,29 гривень, а також стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 37 472,92 гривень, а саме замінено стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк».

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження по даній цивільній справі відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У частині першій статті 130 ЦПК України зазначено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Аналіз частини шостої статті 128, частини першої статті 130 ЦПК України дає підстави для висновку, що судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи лише у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси (Постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року у справі № 201/9898/19).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 23.01.2024 року на 14-00 г., не з`явилися.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданій апеляційній скарзі апелянт вказав своїм представником адвоката Пейчеву С.Д. та в якості засобу комунікації з адвокатом зазначив адресу електронної пошти адвокатського об`єднання «АЛГІЗ» та номер телефону мобільного зв`язку.

Судова повістка-повідомлення про судове засідання на 23.01.2025 року о 14-30 г. доставлена до електронної скриньки адвокатського об`єднання «АЛГІЗ», на підставі ордеру якого адвокат Пейчева С.Д. представляла інтереси клієнта в районному суді, 04.12.2023 року о 19-24-47 г. (а. с. 167).

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання через його хворобу з наданням відомостей про перебування на лікарняному.

Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що представником ОСОБА_1 є адвокат Пейчева С.Д. (адвокатське об`єднання «АЛГІЗ»), яка будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, не повідомивши про причини неявки.

Заяв та клопотань про взяття участі у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку від адвоката Пейчевої С.Д. не надходило.

Будь-яких заяв від адвоката Пейчевої С.Д. щодо припинення нею представництва інтересів ОСОБА_1 у справі, яка переглядається, і доказів розірвання договору про надання правової допомоги, не надходило. Не надав такої заяви до апеляційного суду і сам ОСОБА_1 .

Представник АТ «Сенс Банк» про причини неявки в судове засідання не повідомив, заяву про взяття участі у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку не подав.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті сторін, зокрема їхніх представників, в судовому засіданні 23.01.2024 року о 14-30 г., судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їхніх представників при таких обставинах не є порушенням прав сторін та їхніх представників щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву, заміняючи сторону виконавчого провадження за виконавчими листами Київського районного суду м. Одеси № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 2 498 194,29 гривень, а також стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 37 472,92 гривень, а саме заміняючи стягувача з ПАТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Сенс Банк», суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок реорганізації AT «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», відбулася заміна кредитора, а саме АТ «Альфа-Банк» набуло статусу нового кредитора/стягувача за виконавчими листами Київського районного суду м. Одеси № 520/12263/16-д від 29.03.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитними договорами в сумі 2 498 194,29 гривень, а також про стягнення витрат по сплаті судового збору у сумі 37 472,92 гривень.

Проте повністю погодитись за такими висновками суду першої інстанції не можна.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/12263/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту;

- рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2017 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» заборгованість в сумі 2 498 194,29 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 37 472,92 гривень;

- на примусове виконання рішення Київським районним судом м. Одеси 29.03.2017 року було видано виконавчі листи;

- відповідно до інформації з АСВП виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року на суму боргу у 2 498 194,29 гривень перебуває на виконані у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у рамках виконавчого провадження № 54002398 від 12.06.2017 року;

- виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору було повернуто стягувачу постановою Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області № 54002453 від 05.12.2018 року;

- відповідно до внесеного запису № 4002827 від 03.12.2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських Формувань, вбачається, що AT «Укрсоцбанк» - припинено, юридичною особою-правонаступником є АТ «Альфа-Банк» ;

- протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт (п. 2.1. протоколу), у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів;

- згідно з загальними положеннями статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк», затвердженого Національним банком України 26.11.2019 року, АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань AT «Укрсонбанк» () на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15.10.2019 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15.10.2019 року)), відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання AT «Укрсоцбанк», який змінив назву з ПАТ «Укрсоцбанк» на AT «Укрсоцбанк» (згідно з рішенням Загальних зборів акціонерів від 26.04.2018 року про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування товариства на AT «Укрсоцбанк»).

Колегія суддів виходить з такого.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Аналогічна норма міститься в ст. 442 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом, постановою Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області № 54002453 від 05.12.2018 року, виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору було повернуто стягувачу ПАТ «УкрСоцбанк».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 року по справі № 2-7763/10 дійшла висновку, що заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Відтак Велика Палата Верховного Суду вирішила, що у випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Окрім того, Велика Палата ВС дійшла висновку про необхідність відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10, від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10, у тій частині, яка не відповідає висновкам цієї постанови ВП ВС.

Таким чином, для вирішення питання щодо заміни сторони у виконавчому провадженні вирішальним є встановлення наявності відкритого виконавчого провадження, в якому ставиться таке питання та дотримання процесуального строку щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання. Заміна стягувача як сторони виконавчого провадження, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом є неможливою.

Так, як постановою Другого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеса ГТУЮ в Одеській області № 54002453 від 05.12.2018 року виконавчий лист № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору було повернуто стягувачу ПАТ «УкрСоцбанк» на підставі п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа), а до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження заявник звернувся, через засоби поштового зв`язку, - 12.04.2023 року, і не надав доказів про переривання пред`явлення виконавчого документа № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору до виконання і не ставив питання про відновлення виконавчого провадження за цим виконавчим документом або про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, у районного суду не було підстав для заміни сторони виконавчого провадження за цим виконавчим документом.

Тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про залишення заяви про заміну сторони виконавчого провадження без задоволення.

Що стосується заміни сторони виконавчого провадження (стягувача) за виконавчим листом № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року на суму боргу у 2 498 194,29 гривень, то встановивши, що даний виконавчий лист на час звернення до суду із відповідною заявою і на час ухвалення судового рішення про суті заяви перебував на виконані у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у рамках виконавчого провадження № 54002398 від 12.06.2017 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача).

Доводи апеляційної скарги, що первісний кредитор не укладав окремого договору про заміну сторони з боржником, що АТ «Сенс Банк» простив залишок боргу боржнику остаточний висновок районного суду не спростовують та зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює правовідносини щодо заміни сторони виконавчого провадження.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом №520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору у сумі 37 472,92 гривень - скасувати, а заяву про заміну сторони виконавчого провадження залишити без задоволення. В іншій частині заяву слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року заміну сторони виконавчого провадження в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору у сумі 37 472, 92 гривень скасувати.

Заяву про заміну сторони виконавчого провадження в частині задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження за виконавчим листом № 520/12263/16-ц від 29.03.2017 року про стягнення судового збору у сумі 37 472, 92 гривень - залишити без задоволення.

В іншій частині ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений:25.01.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова