Провадження № 2-о/638/80/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

за участю

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи: Коваленко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України про встановлення факту належності до громадянства України,-

встановив:

14.11.2023 заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності до громадянства України.В обґрунтування заяви вказує, що він народився у с. Черемшанка Голишмановського району Тюменської області, є громадянином України з 24.08.1991, постійно проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Починаючи з 1977 року як військовослужбовець проходив службу у Харківському Вищому військовому авіаційно інженерному училищі, військову присягу на вірність Україні прийняв 12.01.1992, 31.08.1994 звільнений у запас за станом здоров`я. у період з 29.11.1982 по 30.09.1994 був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 . 15.09.1993 разом із своєю дружиною та дітьми скористався правом на приватизацію та ним була приватизована квартира. 22.10.1996, як громадянином України, було отримано ідентифікаційний номер. У 1994 року після звільнення у запас він звернувся до паспортного столу з метою отримання паспорту громадянина України, але йому було роз`яснено, що оформлення паспорту буде тривати близько року, оскільки відсутні бланки. У цей час отримав пропозицію працювати вахтовим засобом на газодобувному підприємстві у РФ, в той час у м. Харкові було складно знайти роботу, а пенсійного віку він не досяг. Для офіційного працевлаштування необхідно було отримано громадянство РФ. У період з 1994 року по 2018 він працював вахтовим засобом, у перервах приїздив до м. Харкова. Для належного оформлення громадянства він звернувся у 2018 році до Консульства України у м. Єкатеринбурзі. 05.02.2018 листом повідомлено, що компетентними органами України підтверджено йог належність до громадянства України. Наміру виходи з громадянства України не мав та не мав наміру продовжувати працювати у РФ, то дозвіл на постійне проживання за кордоном не оформлював, в той час повернувся до м. Харкова. Протягом тривало часу звертався до паспортного столу, а потім до Міграційної служби за місцем свого проживання задля належного оформлення громадянства України та отримання паспорту громадянина України. Іншого документу на підтвердження особисті, крім військового посвідчення з відміткою «громадянин України» та паспорту громадянина РФ, не має, тому йому було запропоновано отримати посвідку на постійне проживання в Україні, на що він погодився. У подальшому продовжував звертатись про належне оформлення громадянства України. З наданих Міграційної службою відповідей вбачається, що служба не взяла до уваги, що він є громадянином України та з громадянства не виходив. Він оскаржував рішення Міграційної служби до суду, проте рішення суду йому було відмовлено. Після чого повторно звернувся до Міграційної служби де йому запропоновано пройти процедуру набуття громадянства України, але громадянство України він набув 24.08.1991 року. Оскільки він був військовослужбовцем паспорт не отримав, оскільки чинним законодавством на той момент не було передбачено отримання паспорту військовослужбовцем, а на час звільнення з військової служби бланки паспортів СРСР вже не видавались, а бланків паспортів громадянина України ще не існувало. У зв`язку з чим заявник просить встановити факт належності до громадянства України ОСОБА_1

14.11.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву ОСОБА_1 передано судді Семіряд І.В.

16.11.2023 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкриття провадження у справи, призначено судове засідання.

14.12.2023 заінтересованою особою Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області подано відзив на заяву, у якому вказано, що питання стосовно переліку документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними врегульованого Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України №215 від 27.06.2011. Проте, як вбачається з заяви ОСОБА_1 , сама заява не містить жодних посилань, заявник вважає, що він є громадянином України в силу положень ст. 3 ЗУ «Про громадянство України». Питання про належність до громадянства України віднесено до компетенції саме органів міграційної служби, разом з тим заявник просить встановити факт громадянства України, оминаючи встановлений законодавством порядок вирішення даного питання. Заявник повинен подати певний перелік документів для підтвердження своїх доводів щодо належності до громадянства України. Положеннями п. 8, 33 Порядку №215 встановлено, що заявник має довести факт постійного проживання на території України, таким документом є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, проте саме рішення про належність до громадянства України приймається належним органом, після подання необхідних документів. ОСОБА_1 з питань належності/набуття громадянства України не звертався, паспортом громадянина України зразка 1994 року не документувався. ОСОБА_1 , як громадянин РФ, був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні. Оскільки ОСОБА_1 перебуває у громадянстві РФ, то вказане виключає можливість застосувати положення ст. 3 ЗУ «Про громадянство України». Разом з тим, він має підстави набути громадянство України за територіальним походженням. У зв`язку з чим представник заінтересованої особи просив відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заяву, просив задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Представник заінтересованої особи Коваленко Л.І. судовому засіданні заперечувала проти заяви, просила відмовити у її задоволенні, з підстав, викладених у ній.

Суд, вислухавши заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.09.1988 ОСОБА_1 отримав посвідчення особи (удостоверение личности) серія НОМЕР_1 у Харківському Вищому військовому авіаційно- інженерному училищі, що підтверджується копією зазначеного посвідчення.

Окрім того, з копії цього посвідчення вбачається, що на сторінці 13 стоїть штамп «Громадянин України, військову присягу прийняв 12.01.1992 року», вказаний запис підписано начальником відділу кадрів Харківського ВВАІУ.

З довідки від 22.09.1994 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у Харківському інституті Військово- Повітряних Сил.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, яке видане 15.09.1993 Харківським міським центром приватизації державного фонду, на праві спільної власності ОСОБА_2 (дружина заявника) та членам її сім`ї ОСОБА_1 (заявник), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , належить квартира АДРЕСА_2 .

22.10.1996 ОСОБА_1 був зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, йому присвоєно реєстраційний номер облікової картки платників податків.

Заявником надано лист Консульства України в Єкатеринбурзі, з якого вбачається, що у відповідності до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство ОСОБА_5 є громадянином України. Окрім того, цим же листом роз`яснено ОСОБА_1 , що після оформлення дозволу на проживання він має право заявити клопотання про вихід з громадянства України.

04.02.2022 Управлінням реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради видано ОСОБА_6 довідку про реєстрацію місця проживання, з якої вбачається, що ОСОБА_7 , громадянин Російської Федерації, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 04.02.2022 по теперішній час.

З відповіді Головного Управління Державної міграційної служби у Харківській області від 06.02.2023 вбачається, що ОСОБА_8 роз`яснено порядок набуття громадянства України та рекомендовано, з метою отримання консультації та практичної допомоги з питання оформлення набуття громадянства України, особисто звернутись до ГУ ДМС України в Х/о.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

За правилами ст. 8 ЗУ «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень №215 (далі Порядок) від 27.06.2011 врегульоване питання стосовно переліку документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України , прийняття громадянства України, оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними.

Так, пункт 44 вказаного Порядку передбачає, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Проте, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту громадянства України ОСОБА_1 вважає, що він і є громадянин України, на підставі ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

Разом з тим, питання стосовно розгляду заяв про належність до громадянства віднесено до компетенції саме органів міграційної служби, що перебачено розділ 1 п. 2 Порядку №215 - Заяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім`я Президента України; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи; про оформлення набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.

Отже, питання, які стосуються заяв про належність до громадянства віднесено до компетенції органів міграційної служби України.

Окрім того, заявник, для розгляду його заяви про належність до громадянства, повинен подати відповідні документи, зазначене врегульоване п. 8, 44 Порядку.

Отже, законодавством, чинним на момент звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, передбачено позасудовий порядок належності до громадянства України, а рішення щодо відмови (повернення) заяви (клопотання) підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується заявником у судовому засіданні, що ОСОБА_1 є громадянином РФ, отримав посвідку на постійне проживання на території України.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 звертався у позасудовому порядку для отримання громадянства України та отримав відповідну відмову органу Державної міграційної служби України.

Тож встановлення такого факту у судовому порядку є передчасним.

Посилання заявника на ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» є помилковим, оскільки зазначені положення в цій статті стосуються осіб, які перебували у громадянстві СРСР, оскільки ОСОБА_1 є громадянином РФ, то зазначене виключає можливість застосування до нього положення ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

Окрім того, при звернені до суду ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження заяви. Так, свідоцтво про право власності на житло не може свідчити про належність до громадянства України, оскільки чинним законодавством України визначено інший перелік документів для підтвердження громадянства України.

Довідка про присвоєння РНОКПП та відмітка у посвідченні особи про громадянство України не є підтвердженням громадянства , оскільки вказані документи видані органами, не наділеними правом на вирішення питання про надання громадянства України, окрім того, довідка про присвоєння РНОКПП необхідна для обліку у фіскальних органах, при цьому вона не встановлює особу чи належність до громадянства України. Реєстрація місця проживання на території України, а саме міста Харкова також не може свідчити про набуття громадянства України.

У разі відмови територіального органу Державної міграційної служби України у задоволенні клопотання про набуття громадянства України, особа вправі оскаржити таке рішення суб`єкта владних повноважень у суді адміністративної юрисдикції.

При цьому суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вже було роз`яснено необхідність дотримання процедури звернення до територіального підрозділу ДМС України з заявою щодо набуття громадянства України, про що свідчить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 №520/9126/23.

Оскільки заявник не звертався до територіальних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області із заявою встановленого зразка про прийняття громадянства України, не надав до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області будь-яких документів, зазначених у Порядку № 215, а отже, не використав усі передбачені законодавством можливості для набуття громадянства України, суд приходить до висновку про відмову у задоволені заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 9-13, 19, 258, 259, 263-268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України про встановлення факту належності до громадянства України відмовити.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.02.2024.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, , вул. римарська, 24, м. Харків, 61057.

Суддя: І.В. Семіряд