РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. Справа № 597/132/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді -Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання - Лопушняк З.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Більче - Золотецької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Кульгавець Сергій Михайлович, що діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Україна», розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066916, який видано 01.10.1996 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, як спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .

В підготовчому судовому засіданні, представник позивача - адвокат Кульгавець С.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просить цивільну справу розглядати за відсутності представника відповідача. Щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.06.1997 року.

За життя покійна ОСОБА_3 мала право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Україна», розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066916, який видано 01.10.1996 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505.

Вказане підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.2133-388/2-24 від 25.01.2024 року.

22.05.1995 року ОСОБА_3 склала на користь внука ОСОБА_2 заповіт, посвідчений секретарем Мишківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №4, яким заповіла внуку належний їй житловий будинок.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Внук покійної ОСОБА_3 ОСОБА_2 на момент смерті баби постійно проживав та був зареєстрований з нею за адресо: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №220 виданою 13.11.2023 року старостою с.Мишків Більче-Золотецької сільської громади.

Також відповідно до вищевказаної довідки позивач вступив в управління спадковим майном після смерті баби ОСОБА_3 , інших спадкоємців до майна останньої немає.

Син спадкодавці - батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 10.02.2015 року.

06.11.2023 року позивач звернувся до Заліщицької державної нотаріальної контори задля оформлення спадкових прав на майно після смерті баби ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом п`ятої черги.

06.11.2023 року держаний нотаріус Інна Дідик за вих.№506/01-15 повідомила позивачу про те, що документів, які підтверджують право ОСОБА_3 на спадкове майно нотаріусу не надано, а тому запропонувала для вирішення спору та з метою оформлення права на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 звернутися до суду.

Крім цього нотаріус повідомила, що до майна ОСОБА_3 заведено спадкову справу №103/1998 у якій 30.04.1998 року видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ціле будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 1095.

Таким чином позивач являється єдиним спадкоємцем майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у 1997 році, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

В зв`язку з тим, що померла ОСОБА_3 за життя по невідомих причинах, втратила Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066916, представник позивача, адвокат Кульгавець С.М., звернувся в управління Держгеокадастру з адвокатськими запитами проте, чи видавався правовстановлюючий документ на земельну ділянку померлій ОСОБА_3 , який розмір ділянки і її нормативна оцінка.

Своїм листом №29-19-0.2133-388/2-24 від 25.01.2024 року, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільскій області, повідомлено наступне:

- ОСОБА_3 включена у списки громадян, членів селянської спілки «Україна», які мають право на земельну частку (пай) під номером 71 згідно додатку 1 до Державного акта на право колективної власності на землю ТР № 26 від 28.12.1995 року, відповідно до розпорядження голови Заліщицької районної державної адміністрації № 161 від 13.12.1995 року.

- відповідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Заліщицькою районною адміністрацією по селянської спілки «Україна» на території Блищанської та Мишківської сільських рад громадянці ОСОБА_3 видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії TP №0066916 згідно розпорядження Голови Заліщицької РДА 505 від 26.09.1996 року, розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів.

- відповідно до порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів (затвердженого КМУ від 07.02.2018p Ne105) нормативна грошова оцінка 1 га ріллі по Тернопільській області становить 30515,79 грн.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установленихст.82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняв, як спадкоємець по закону 5 черги її онук ОСОБА_2 , оскільки фактично вступив в управління майном померлої, що підтверджується довідкою Більче-Золотецькою сільської ради Чортківського району Тернопільської області №220 від 13.11.2023 року.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до Більче-Золотецької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Україна», розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066916, який видано 01.10.1996 року на підставі розпорядження голови Заліщицької РДА від 26.09.1996 року №505, як спадкоємцем за законом п`ятої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 баби ОСОБА_3 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач: Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, місце знаходження: с.Більче-Золоте, вул.Махнівка, 101 Чортківського району Тернопільської області, код ЄДРПОУ .

Повний текст рішення суду складено 04.04.2024 року.

Суддя Ірина ТОРСЬКА