Справа № 953/774/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2024 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» в особі відділення у м. Харкові Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович, ОСОБА_2 , про визнання договору застави припиненим, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про заставу, -

встановив:

30 січня 2024 р. ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовом до АТ «Кредобанк» в особі відділення у м. Харкові АТ «Кредобанк» (далі: відповідач), треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв В.І. (далі: третя особа-1), ОСОБА_2 (далі: третя особа-2), в якому просить суд: визнати договір застави від 29.04.2003 р. (іпотеки) укладеного між нею та ХФАТ «Кредит Банк (Україна)» припиненим; скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 5480987 від 14.08.2007 р. та виключення вказаного запису з реєстру.

Розглянувши означену позовну заяву, суд зазначає наступне:

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх підсудності та юрисдикції.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип територіальної підсудності.

Підсудність як правове явище має не лише статичний аспект, а й динамічний, що розкривається при реалізації права на судовий захист в сфері цивільної юрисдикції.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено Цивільним процесуальним кодексом України, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Разом з тим ст. 30 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлено виключну підсудність.

Частиною 1 ст. 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правовий стан нерухомості ґрунтується на необхідності забезпечення особливого стану цих речей, стійкість правовідносин з їх обігу задля чого застосовується окрема реєстрація прав на нерухоме майно та нотаріальна форма правочинів щодо нерухомості.

Із метою реалізації забезпечення сталості правовідносин щодо нерухомого майна приймалось декілька законодавчих актів і один з останніх є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 41, 42 постанови від 1 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" надав судам роз`яснення, де зазначив, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що правила про виключну підсудність застосовуються до позовів, які виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо).

Тому правила виключної підсудності застосовуються до будь-яких позовів, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно (виникненням, зміною, припиненням), про недійсність договорів щодо такого майна та застосування наслідків недійсності договору, з приводу невиконання умов договору, предметом якого є нерухоме майно, з приводу звернення стягнення на нерухоме майно.

Предметом позову є, зокрема, визнання Договору застави (іпотеки) від 29.04.2003 р. укладеного між позивачем та ХФ АТ «Кредит Банк (Україна)» на 1/2 частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , припиненим.

Отже, в даному випадку застосовуються правила виключної підсудності, адже предметом спору є, зокрема, Договір застави (іпотеки) нерухомого майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подана позивачем позовна заява не підсудна Київському районному суду м. Харкова.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З урахуванням викладеного, справа підлягає переданню за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області за місцем знаходження нерухомого майна.

Керуючись статтями 27, 31, 260 ЦПК України, суд,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кредобанк» в особі відділення у м. Харкові Акціонерного товариства «Кредобанк», треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович, ОСОБА_2 , про визнання договору застави припиненим, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про заставу передати за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Єфіменко