ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/3398/18

Провадження № 22-ц/4820/78/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Лісовогринівецької сільської ради, Хмельницької військової адміністрації про визнання недійсним рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Салоїд Н.М. від 14 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідача, учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказував, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2001 року він є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Рішенням Пашковецької сільської ради (правонаступник -Лісовогринівецька сільська рада) №2 від 08 грудня 2009 року, йому надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку загальною площею 0,75 га, з них: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,50 га.

Межі вказаних земельних ділянок визначені парканами та межовими знаками, які були встановлені ще попереднім власником домоволодіння за погодженням із сільською радою та суміжними землекористувачами ще в 1990-х роках.

На його замовлення на підставі вказаного рішення Пашковецької сільської ради, ФОП ОСОБА_3 (сертифікованим інженером-землевпорядником) розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Однак один із суміжних землекористувачів, ОСОБА_2 , відмовився погоджувати межі його земельної ділянки та підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання.

З метою вирішення земельного спору позивач звернувся до Лісовогринівецької сільської ради. За результатами проведеного обстеження 11 січня 2017 року комісією Лісовогринівецької сільської ради встановлено, що площа земельної ділянки позивача для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 0,25 га, та площа земельних ділянок розміром 0,1195 га та 0,0915 га - для ведення особистого селянського господарства, що відповідає кадастровим планам та актам приймання-передачі межових знаків на зберігання, межі земельних ділянок не порушені.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради №52 від 25 січня 2017 року, затверджено акт обстеження земельних ділянок для встановлення меж між сусідніми землекористувачами від 11 січня 2017 року та погоджено межі земельних ділянок ОСОБА_1 між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Однак, під час звернення до державного кадастрового реєстратора Відділу у Хмельницькому районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області позивачу стало відомо, що на підставі заяви ОСОБА_2 та технічної документації із землеустрою, розробленої ДП «Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельну ділянку площею 0,25 га по АДРЕСА_2 із кадастровим номером :02:001:0156, яка частково накладається на земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, межі якої затверджено рішенням Лісовогринівецької сільської ради № 52 від 25 січня 2017 року.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради № 19 від 25.01.2017 року вказану земельну ділянку площею 0,25 га із кадастровим номером :02:001:0156 передано у власність ОСОБА_2 . На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 34469920 від 27 березня 2017 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на цю земельну ділянку.

З часу набуття позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (11 червня 2001 року), відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року), Декрету Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою на якій розташований вказаний житловий будинок. Підтвердженням цього є запис № 21 в земельно-кадастровій книзі с. Климашівка.

Тобто, частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні позивача для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, незаконно передано у власність ОСОБА_2 .

Отже, у зв`язку з накладенням меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0156 на земельну ділянку, яка перебуває у користуванні позивача, він не може реалізувати своє право на набуття у власність цієї ділянки.

Тому вважає рішення Лісовогринівецької сільської ради № 19 від 25 січня 2017 року, рішення та запис про державну реєстрацію права власності відповідача на земельну ділянку незаконними.

З цих підстав позивач просив визнати незаконними та скасувати рішення Лісовогринівецької сільської ради № 19 від 25 січня 2017 року щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером :02:001:0156 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_2 , а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер 34469920 від 27 березня 2017 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення Лісовогринівецької сільської ради № 19 від 25 січня 2017 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо становлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд та надання її у власність щодо передачі ОСОБА_2 земельної ділянки 0.25 га з кадастровим номером :02:001:0156 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34469920 від 27 березня 2017 року.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 та Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати як незаконне та відмовити у позові. На його думку, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам та ухвалив рішення без з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Не враховано, що він успадкував житловий будинок по АДРЕСА_2 від своєї матері, і приватизував у передбаченому законом порядку земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0156 та :02:001:0176 в межах, що визначалися ще при забудові.

Відповідно до актів від 07.02.2013 року та 16.01.2014 року порушень меж між земельними ділянками його та ОСОБА_1 не було виявлено. Тобто, всі землекористувачі користувалися своїми ділянками відповідно до тих меж, які історично склалися між ними.

У позивача відсутнє порушене право для оскарження рішення Лісовогринівецької сільської ради, з урахуванням того, що він не є власником чи користувачем спірної земельної ділянки.

Суд першої інстанції помилково послався на висновок експертизи №39/21 від 17.02.2023 року, яка є недопустимим доказом, оскільки за даними єдиного реєстру атестованих судових експертів термін дії свідоцтва експерта ОСОБА_5 закінчився ще 07.06.2022 року, відомості щодо продовження дії свідоцтва відсутні.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач та його представник заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2001 року позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Пашковецької сільської ради (правонаступником якої є Лісовогринівецька сільська рада) №2 від 08 грудня 2009 року позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку загальною площею 0,75 га, з них: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,50 га.

На замовлення позивача на підставі рішення Пашковецької сільської ради ФОП ОСОБА_3 (сертифікованим інженером-землевпорядником) розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 на: - 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ; - 0,1195 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с. Климашівка; -0,0915 га для ведення особистого селянського господарства за адресою. Хмельницька область, Хмельницький район, с. Климашівка.

11 січня 2017 року комісією Лісовогринівецької сільської ради проведено обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_1 , які межують із суміжними земельними ділянками ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . За результатами комісійного обстеження встановлено, що площа земельних ділянок позивача ОСОБА_1 складає 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,1195 га та 0,0915 га - для ведення особистого селянського господарства, що відповідає кадастровим планам та актам приймання-передачі межових знаків на зберігання. Межі земельних ділянок не порушені.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради №52 від 25 січня 2017 року, затверджено акт обстеження земельних ділянок для встановлення меж між сусідніми землекористувачами від 11 січня 2017 року та погоджено межі земельних ділянок ОСОБА_1 між суміжними землекористувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Державним кадастровим реєстратором Відділу у Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області рішенням № РВ-018 від 15.02.2018 року відмовлено у державній реєстрації земельної ділянки ОСОБА_1 у зв`язку з перетином ділянки з земельною ділянкою ОСОБА_2 , кадастровий :02:001:0156, площа співпадає на 1.0609 %.

Відповідач ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянки в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :02:001:0156 та будинковолодіння на цій земельній ділянці, набутого в порядку спадкування.

Цей житловий будинок побудований його матір`ю ОСОБА_6 на земельній ділянці площею 0,43 га, виділеній їй рішенням виконкому Пашковецької сільської ради народних депутатів від 23.11.1989 року №42-а із земель присадибного фонду.

Відповідно до довідки-виписки Пашковецької сільської ради №68 від 29.03.2013 року згідно земельно -облікової книги с. Климашівка за ОСОБА_2 рахується земельна ділянка площею 0,43 га.

Рішенням Пашковецької сільської ради №8 від 01.03.2013 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,25 га із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 , та земельної ділянки в натурі орієнтованою площею 0,18 га із земель комунальної власності (категорія земель сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Лісовогринівецької сільської ради від 25.01.2017 року № 19 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровим номером :02:001:0156 і передано ділянку йому у власність. 23.03.2017 року зареєстровано його право власності на цю земельну ділянку.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 76/18 від 11.11.2019 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , площею - 0,25 га відповідно до її фактичних меж з земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:0156, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і перебуває у власності ОСОБА_2 , площею 0,25 га відповідно до даних поземельної книги від 12.01.2017 року, експертом встановлена невідповідність (накладання) фактичної межі що розділяє зазначені земельні ділянки з межею зазначеною у поземельній книзі, зокрема від точки 21 до точки 23 (площа накладання становить 0,0006 га) та від точки 28 до точки 31 (площа накладання - 0,0031 га) фактичної межі.

Фактичні межі та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_2 (кадастровий номер :02:001:0156) частково не відповідають межам, зазначеним у поземельній книзі від 12.01.2017 року, а саме: межі по облаштованій огорожі з фасадної частини земельної ділянки по АДРЕСА_2 та по межі, що розділяє зазначену земельну ділянку з земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 (від точки 2 до точки 18), не відповідають межам (границям) вказаним у поземельній книзі, зокрема: а) фактичні межі земельної ділянки від точки 6 до точки 10 та від точки 12 до точки 18 виходять за межі вказані у поземельній книзі в сторону вул. Кільцевої, площею - 0,0036 га (0,0008+0,0028); б) фактичні межі земельної ділянки від точки 2 до точки 6 та від точки 10 точки 12 зазначені у поземельній книзі виходять за межі фактичного користування в сторону суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею - 0,0037 (0,0006+0,0031). (План схему наведено у дослідницькій частині та у додатках до висновку).

Згідно висновку експерта № 39/21 від 17.02.2023 року фактична площа земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 якою користується ОСОБА_1 становить - 0,2498 га. Площа цієї земельної ділянки в АДРЕСА_1 згідно даних технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки становить - 0,2500 га. При цьому відхилення (похибка при визначенні площі в межах 2,0 кв.м ) не перевищує встановлену для земельних ділянок площею: від 0,10 га до 1,0 га - 10 кв.м.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що межі та конфігурація земельної ділянки ОСОБА_2 (кадастровий номер :02:001:0156) згідно даних Державного земельного кадастру не відповідають фактичним межам цієї земельної ділянки, в тому числі й межі з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що перебуває в користуванні ОСОБА_1 . При цьому фактична межа між цими земельними ділянками визначена огорожею, не змінювалася і є сталою. Межі земельної ділянки відповідача згідно поземельної книги виходять за межі фактичного користування і накладаються на земельну ділянку позивача (площа накладення 0,0037 га), внаслідок чого порушується право позивача на приватизацію своєї земельної ділянки, відтак наявні підстави для скасування рішення сільської ради про передачу ділянки у власність відповідачу як незаконного та рішення про державну реєстрацію його права власності.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, за змістом ч.ч.1, 3 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже за змістом наведених норм права громадянин має право на приватизацію лише тієї земельної ділянки (у визначених межах, конфігурації та розмірах), яка перебуває у його користуванні.

За частиною другою, третьою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд першої інстанції правильно констатував, що сторони є суміжними землекористувачами і на час проведення приватизації ОСОБА_2 своєї земельної ділянки між сторонами не було спору щодо межі між цими ділянками в натурі.

Як стверджує апелянт, він приватизував земельні ділянки з кадастровими номерами :02:001:0156 та :02:001:0176 в межах, що визначалися ще при наданні ділянки його матері під забудову.

Відповідно до актів від 07.02.2013 року та 16.01.2014 року порушень меж між земельними ділянками його та ОСОБА_1 не було виявлено - обидва землекористувачі користувалися своїми ділянками відповідно до тих меж, які історично склалися між ними.

Проходження фактичної межі між ділянками по існуючій огорожі підтверджено також актом земельної комісії Лісовогринівецької сільської ради від 11.01.2017 року, затвердженим рішенням Лісовогринівецької сільської ради 25.01.2017 року. Спірна частина межі в частині бетонного паркану фактично визнана і відповідачем ОСОБА_2 , адже ця межа про дубльована відповідачем зведенням ним огорожі з металевої сітки.

Отже, фактична межа між цими земельними ділянками визначена огорожею, не змінювалася і є сталою. Це підтверджується і незмінною площею ділянок, якими фактично користуються сторони - ОСОБА_2 має у володінні 0,43 га (0,25 га + 0,18 га), а розмір ділянки ОСОБА_1 згідно фактичних меж - 0,2498 га згідно висновку судової експертизи № 39/21 від 17.02.2023 року.

Разом з тим, згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №76/18 від 11.11.2019 року межі та конфігурація зареєстрованої земельної ділянки ОСОБА_2 (кадастровий номер :02:001:0156) згідно даних Державного земельного кадастру не відповідають усім фактичним межам цієї земельної ділянки, в тому числі й межі з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що перебуває в користуванні ОСОБА_1 . Так, межі земельної ділянки відповідача згідно даних ДЗК (поземельної книги) виходять за межі фактичного користування і накладаються на земельну ділянку позивача - площа накладення складає 0,0037 га.

Зміст вказаного висновку експертизи та плану-схеми співставлення меж ділянки (додатки 1, 2 до висновку) цілком свідчать про те, що при складанні технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) допущено технічну помилку, в результаті якої зміщено усі межі сформованої земельної ділянки ОСОБА_2 .

Ці обставини також підтверджуються листом управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі (а.с.79, том 2), яким підтверджується наявність такої помилки і рекомендовано сторонам для вирішення цього спору звернутися до землевпорядної ліцензійної організації для зведення межі.

Отже, оскаржуване рішення Лісовогринівецької сільської ради про затвердження вказаної технічної документації, що містить технічну помилку, і передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки із невідповідними межами прямо суперечить нормам ч.ч. 3, 5 ст. 116 ЗК України і порушує право позивача як законного користувача земельної ділянки по АДРЕСА_1 на приватизацію своєї ділянки.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача будь-якого права щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1 , є безпідставними.

Так, позивач в порядку спадкування за законом 11.06.2001 року набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . При цьому в користуванні його матері, спадкодавиці ОСОБА_7 , згідно земельно-облікових документів перебувала земельна ділянка для обслуговування цього будинку площею 0,25 га.

Згідно з ч.1 ст. 30 ЗК України 1990 року, чинною на час набуття позивачем права власності на житловий будинок, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною

ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Отже, за змістом наведеної норми права, виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, до позивача перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування цього будинку площею 0,25 га, якою користувалася попередня власниця будинку, ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім представленим доказам і правильно констатував факт порушення права позивача, яке підлягає захисту.

Посилання апелянта на недопустимість висновку експертизи №39/21 від 17.02.2023 року, оскільки за даними єдиного реєстру атестованих судових експертів термін дії свідоцтва експерта ОСОБА_5 закінчився ще 07.06.2022 року, є помилковим.

Так, згідно з пунктами 4, 5 Наказу Міністерства юстиції України від 14.03.2022 № 1138/5 «Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану» строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта фахівцям, які до введення воєнного стану в Україні подали заяви та документи для проходження атестації в Центральній експертно-кваліфікаційній комісії при Міністерстві юстиції України з метою продовження строку дії свідоцтв, а також свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану, або протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану вважаються продовженими.

Зобов`язано фахівців не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану вжити заходів щодо продовження строку дії свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта у встановленому порядку.

Отож, на час проведення експертизи №39/21 від 17.02.2023 року свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта ОСОБА_5 було чинним.

Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду (частини 3-5 статті 37 цього Закону).

Відповідач ОСОБА_2 відмовився звернутися до землевпорядної ліцензійної організації для зведення межі і виправлення помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у його документації із землеустрою.

Відтак відновити порушене право позивача на приватизацію земельної ділянки можливо лише у обраний ним спосіб - шляхом задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

І.О. Ярмолюк