Справа №294/1455/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

при секретарі судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Лук`янчука Юрія Віталійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Лук`янчук Ю.В., що діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування скарги, зазначає, що в провадженні Корольовського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавче провадження № 49963770, стягувач ОСОБА_2 до боржника ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей. 02.09.2019 р. постановою виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України. ОСОБА_1 почав виконувати свій обов`язок сплачувати аліменти, згідно чеків та квитанцій: № 79 від 26.07.2023 р., № 23 від 27.06.2023 р., № 28 від 25.08.2023 р., від 17.06.2023 р., від 12.05.2023 р., від 17.07.2023 р., від 28.08.2023 р. Вказав, що ОСОБА_1 працює у ФОП ОСОБА_3 на посаді водія-механіка і, згідно листа ФОП ОСОБА_3 , у останнього є виробнича необхідність здійснення автоперевезень за кордон України. У разі скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон з водія-механіка ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 надасть йому роботу по здійсненню автоперевезень за кордон України з відповідним підвищенням оплати праці, що підтверджується листом від 20.09.2023 року. Підвищення заробітної плати необхідно, також, для погашення заборгованості по аліментах у ВП № 49963770.

В судове засідання заявник та його представник не з`явились, представник заявника подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує та просив її задовольнити.

Представник Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надав суду відзив та клопотання в якому заперечував проти задоволення клопотання.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.441 ЦПК України суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом та в`їхати в Україну.

Як встановлено з матеріалів справи, 03.07.2018 року постановою державного виконавця Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Борисовською І.А. відкрито виконавче провадження №49963770 за виконавчим листом №294/1455/15-ц, виданого 21.01.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку на користь ОСОБА_2 на утримання дітей.

02.09.2019 року державним виконавцем Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Борисовською І.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України по ВП 49963770.

Згідно довідки-розрахунку №156565/23-12-23/13 від 08.12.2023 року станом на 01.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 220682,05 грн.

Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно із ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно із п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 441 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що постанови про заборону виїзду перешкоджає йому працевлаштуванню за кордоном та подальшій виплаті аліментів, оскільки отримання ним достойного доходу можливе лише за кордоном. На підтвердження того, що скаржник має намір виїхати за межі України за кордоном було надано суду ФОП ОСОБА_3 від 20.09.2023 року про можливість надання роботи по здійсненню автоперевезень за кордон України з відповідним підвищенням оплати праці.

Суд вважає важливими доводи боржника, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного.

Обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із тривалим невиконанням ним рішення суду. Скасування застосованих обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

При скасуванні обмежувальних заходів, судом не досліджується питання ухилення боржника від виконання рішення суду, оскільки дана обставина встановлюється при ухваленні рішення щодо обмеження його у права виїзду за межі України. В даному випадку судом перевіряється наявність підстав для скасування встановленого обмеження, зокрема, чи виконано боржником рішення суду, внаслідок невиконання якого судом застосовано обмежувальні заходи. Разом із тим, обставин для скасування обмежувальних заходів, накладених на заявника внаслідок невиконання зобов`язань, яке спричинило вжиття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, не встановлено.

Посилання заявника на можливість його працевлаштування за межами України з метою повернення боргу суд не бере до уваги, оскільки вказана обставина не гарантує виконання боржником рішення суду, а скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України навпаки надасть можливість останньому виїхати за кордон, та дозволить ухилитись від виконання судового рішення про стягнення грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, зважаючи на зазначені обставини, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні вимог заяви в повному обсязі.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12-13, 258, 260-261, 354, 451, 452 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Лук`янчука Юрія Віталійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Корольовського відділу Державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Єригіна