Справа № 305/2734/23
Провадження по справі 2/305/132/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді Марусяк М.О.

секретаря судового засідання Вербещука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу запозовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гедзик Василь Миронович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08.09.2020 між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу у них, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4 . Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області у справі №305/106/23, шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач взагалі не бере участі в утриманні їх спільної дитини. Син проживає та надалі проживатиме разом з матір`ю. Реєстрація їх місця проживання підтверджується довідками, які долучено до позову. Батько дитини проживає окремо. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий рівень позивачка самостійно не може забезпечити. Власними силами позивачка намагається забезпечувати сина, а також виконувати всі обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного виховання, оскільки догляд та утримання дитини на даний час потребують значних фінансів. Таким чином вона докладала та докладає надзвичайних зусиль для того, щоб годувати, одягати, лікувати та забезпечувати дитину всім необхідним, а тому потребує допомоги зі сторони відповідача, для того, щоб вони спільно утримували та піклувалися про сина. Відповідач, будучи батьком, належним чином не дбає про дитину. Хоча зобов`язаний та здатний це робити, оскільки за віком та станом здоров`я є працездатною особою. Зі слів позивачки, працює охоронцем в гірськолижному курорті «Буковель» та отримує дохід. Не має інвалідності та хронічних захворювань, інших дітей та сім`ї на утриманні також не має. Отже він може сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви, оскільки має постійний дохід, а також у нього відсутні будь які витрати, які б були важливішими ніж витрати на його дитину. На підставі наведеного, просив стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 16.11.2023 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву.

Під час вивчення матеріалів справи судом встановлено, що представником позивача до матеріалів справи не додано доказів того, що неповнолітній син сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. У зв`язку з наведеним, ухвалою суду від 17.01.2024 вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 09:00 годину 05 лютого 2024 року в приміщенні залу судових засідань Рахівського районного суду Закарпатської області. Викликано в судове засідання учасників справи.

Позивач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася. Представник позивача, адвокат Гедзик Василь Миронович, 02.02.2024 надіслав через систему "Електронний суд" заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та без участі позивачки. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У заяві зазначив, що всі документи, які вони вважали за необхідне подати суду - подані, на їх думку, є достатніми та допустимими доказами на підтвердження доводів позову. Будь-які додаткові клопотання та докази у даній справі у сторони позивача відсутні.

Відповідач, ОСОБА_3 у судове засідання, не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідачем у встановлений судом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 08.09.2020 у виконавчому комітеті Лазещинської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, про що складено актовий запис №4.

Від шлюбу у сторін народилася одна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 від 28.07.2021.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Представник позивача упозовній заяві посилається на те, що шлюб між сторонами розірвано, однак жодних доказів на підтвердження вказаної обставини не надає.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В абзаці 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", йдеться про те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Вище наведені норми закону, встановлюють право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина до іншого, який проживає окремо.

При розгляді цивільної справи суд керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представник позивача, ОСОБА_2 , адвокат Гедзик Василь Миронович у позовній заяві посилається на те, що малолітня дитина, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю. Батько дитини проживає окремо.

На підтвердження вказаної обставини надано довідки Ясінянської селищної ради про реєстрацію місця проживання особи №633 від 02.09.2021 та №451 від 05.08.2021, якими стверджується, що станом на 05.08.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд з цим суд констатує, що місце реєстрації фізичної особи та місце фактичного проживання не є тотожними поняттями.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували ту обставину, що малолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю, позивачем по справі ОСОБА_2 , а відповідач ОСОБА_3 ч, як батько малолітньої дитини, проживає окремо від сім`ї та в порушення своїх батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання сина не надає,позивачем та її представником суду не надано.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні довідка органу місцевого самоврядування про склад сім`ї, акт обстеження матеріально-побутових умов проживанняОСОБА_2 , покази свідків, або інші докази.

З метою захисту прав дитини та забезпечення найкращих інтересів дитини, судом вживались відповідні заходи. А саме, ухвалою суду від 17.01.2024, вирішено розгляд справи, проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Викликано в судове засідання учасників справи, з метою надання доказів того, що неповнолітній син сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Однак позивачем та її представником, ухвалу суду проігноровано та надіслано заяву, в якій зазначено що всі документи, які вони вважали за необхідне подати суду - подані, на їх думку, є достатніми та допустимими доказами на підтвердження доводів позову. Будь-які додаткові клопотання та докази у даній справі у сторони позивача відсутні.

У відповідності до положень ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв`язку з їх недоведеністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати по сплаті суудового збору у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 263-265, 273, 279, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті, чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Головуюча: М.О. Марусяк