Провадження 2/127/3905/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/30467/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 02.10.2023 року і мотивований тим, що 09.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3775136 у формі електронного документу з використанням електронного підпису згідно ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ч. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п.п 11.4.5 кредитного договору, позичальник засвідчила, що до підписання договору вона ознайомлена із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Арагон», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст якого розміщений на сайті кредитодавця: https://credit-pro.com.ua.

Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту ТОВ «ФК «Арагон» визначено умови та порядок укладання договорів з клієнтами, порядок їх зберігання, а також зберігання інших документів, пов`язаних з наданням цього виду фінансових послуг та систему захисту інформації, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між ТОВ та позичальником. Правила знаходяться в публічному доступі на сайті ТОВ: credit-pro.com.ua/.

Відповідач добровільно перейшла на офіційний сайт ТОВ credit-pro.com.ua/, обрала суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, вказала свої персональні дані, дані про банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти в сумі 4 000 грн., пройшла декілька етапів підтвердження намірів вступити в договірні відносини з ТОВ та уклала кредитний договір, який був вчинений в електронній формі, яка згідно ст. 207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

При оформленні договору Товариство згенерувало та відправило на номер, вказаний позичальником в анкеті, персональний одноразовий ідентифікатор, який використаний позичальником для підписання електронного договору.

Після підпису електронного повідомлення позичальник надав згоду на пропозицію Товариства щодо укладення кредитного договору з позичальником. Після цього договір між товариством та позичальником вважається укладеним і товариство здійснює дії, передбачені умовами укладеного договору щодо перерахування коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Таким чином, кредитний договір № 3775136 від 09.03.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № НОМЕР_1 направлено позичальнику 09.03.2021 року на номер мобільного, що зазначений в анкеті: НОМЕР_2 . Вказаний ідентифікатор № НОМЕР_1 було введено позичальником у відповідне поле на сайті Товариства 09.03.2021 року о 15.07 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після вчинених дій Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 4 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 , що належить відповідачу.

Кредитні кошти були надані відповідачу на строк 30 днів зі сплатою 0,85 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня суми кредиту до закінчення строку, на який надавався кредит.

Однак, отримавши кредитні кошти, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала і у строк, передбачений договором, кредит не повернула, відсотки за користування кредитними коштами не сплатила.

05.08.2021 року між первісним кредитором - ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року.

Згідно реєстру боржників, який є невід`ємним додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05.08.2021 року, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року в сумі 15 040 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості, 10 020 грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам.

Однак, новому кредитору заборгованість відповідач не сплатила.

Станом на 08.09.2023 року загальна сума заборгованості за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року становить 41 016 грн., яка складається з: 15 040 грн. - розміру заборгованості на дату відступлення права вимоги; 25 976 грн. - суми нарахованих відсотків станом на 08.09.2023 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 5 128,19 грн.; 3% річних за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 934,54 грн.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України ТОВ «ВВС-Факторинг» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року в розмірі 41 016 грн., нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 5 128,19 грн., 3% річних за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 934,54 грн. та судові витрати: 2 147,20 грн. сплачений судовий збір та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача - Юхименко Ю.Ю. в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначав про розгляд справи без виклику сторін. Надав відповідь на відзив, просив вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 25.01.2024 року не з`явилась, подала відзив на позов, згідно якого заперечила факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів на картковий рахунок в сумі 4 000 грн. Зауважила, що номер телефона, зазначений при укладенні договору, не її. Просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 09.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3775136 у формі електронного документу з використанням електронного підпису згідно ст.ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ч. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно п.п 11.4.5 кредитного договору, позичальник засвідчила, що до підписання договору вона ознайомлена із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «ФК «Арагон», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст якого розміщений на сайті кредитодавця: https://credit-pro.com.ua.

Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту ТОВ «ФК «Арагон» визначено умови та порядок укладання договорів з клієнтами, порядок їх зберігання, а також зберігання інших документів, пов`язаних з наданням цього виду фінансових послуг та систему захисту інформації, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між ТОВ та позичальником. Правила знаходяться в публічному доступі на сайті ТОВ: credit-pro.com.ua/.

Відповідач добровільно перейшла на офіційний сайт ТОВ credit-pro.com.ua/, обрала на вбудованому калькуляторі суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, вказала свої персональні дані, дані про банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти в сумі 4 000 грн., пройшла декілька етапів підтвердження намірів вступити в договірні відносини з ТОВ та уклала кредитний договір, який був вчинений в електронній формі, яка згідно ст. 207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

При оформленні договору Товариство згенерувало та відправило на номер, вказаний позичальником в анкеті, персональний одноразовий ідентифікатор, який використаний позичальником для підписання електронного договору.

Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло до Товариства та свідчить/повідомляє Товариство про те, що позичальник надав згоду на пропозицію Товариства щодо укладення кредитного договору з позичальником. Після цього договір між товариством та позичальником вважається укладеним і товариство здійснює дії, передбачені умовами укладеного договору щодо перерахування коштів позичальнику на його банківський рахунок.

Таким чином, згідно вказаних Правил кредитний договір № 3775136 від 09.03.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий персональний ідентифікатор № НОМЕР_1 направлений позичальнику 09.03.2021 року на номер мобільного, що зазначений в анкеті: НОМЕР_2 . Вказаний ідентифікатор № НОМЕР_1 було введено позичальником у відповідне поле на сайті Товариства 09.03.2021 року о 15.07 год., що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Після вчинених дій Товариством було перераховано грошові кошти в сумі 4 000 грн. на банківську картку № НОМЕР_3 , що належить відповідачу.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 з приводу укладення договору та отримання кредитних коштів суд вважає безпідставним, оскільки згідно витребуваної судом інформації за клопотанням учасників з АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_5 , на яку 09.03.2021 року здійснено переказ на суму 4 000 грн.

Кредитні кошти були надані відповідачу на строк 30 днів зі сплатою 0,85 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня суми кредиту до закінчення строку, на який надавався кредит.

Відповідач ОСОБА_1 використала позичені грошові кошти, однак, умов договору не виконала і не погасила борг.

05.08.2021 року між первісним кредитором - ТОВ «ФК «Арагон» та ТОВ «ВВС-Факторинг» був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року.

Згідно реєстру боржників, який є невід`ємним додатком № 1 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 05/08.2021 від 05.08.2021 року, до позивача перейшло право вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 3775136 від 09.03.2021 року в сумі 15 040 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості, 10 020 грн. - сума простроченої заборгованості по підвищеним відсоткам.

Про відступлення права вимоги відповідач була повідомлена, однак, заборгованість не погасила.

За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 09.03.2021 року між ТОВ «ФК «Арагон» (первісним кредитором) та ОСОБА_1 кредитного договору № 3775136 та отримання 09.03.2021 року позичальником кредитних коштів в сумі 4 000 грн. на емітовану в АТ КБ «ПриватБанк» карту № НОМЕР_5 , на яку здійснено переказ коштів ОСОБА_1 .

Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).

Пред`являючи позов, ТОВ «ВВС-Факторинг» зазначило, що станом на 08.09.2023 року заборгованість в сумі 41 016 грн. складається з: 15 040 грн. - суми заборгованості на дату відступлення права вимоги; 25 976 грн. - суми нарахованих відсотків станом на 08.09.2023 року. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 5 128, 19 грн.; 3% річних за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 934, 54 грн.

Дана заборгованість підлягає частковому стягненню з відповідача.

Згідно графіку платежів (додаток № 1 до договору від 09.03.2021 року № 3775136), позика в сумі 4 000 грн. надана із сплатою процентів - 0,85% на день, сума процентів на строк ( 30 днів ) користування позикою складає 1 020 грн. До сплати загалом - 5 020 грн. (а.с. 10).

Дану суму слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 , оскільки вона не погасила заборгованість по графіку платежів до 08.04.2021 року.

Згідно реєстру боржників, права вимоги до яких відступаються за договором про надання послуг факторингу № 05/08-2021 від 05.08.2021 року, ОСОБА_1 за кредитним договором від 09.03.2021 року № 3775136 має загальну заборгованість - 15 040 грн., яка складається з заборгованості по тілу - 4 000 грн., заборгованості по відсотках - 1 020 грн., заборгованості по підвищених відсотках - 10 020 грн.

Разом з тим, позивач не підтвердив належними і допустимими доказами і не надав розрахунок заборгованості по підвищеним відсоткам на суму 10 020 грн., тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову і цій частині.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 09.03.2021 року № 3775136, за період з 06.08.2021 року по 08.09.2023 року заборгованість по процентам на суму кредиту 4 000 грн. за процентною ставкою 0,85 % складає 25 976 грн. (а.с. 57-65).

Оскільки умовами кредитного договору визначено (п. 4.6), що проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором і кредитодавцем в односторонньому порядку нарахування процентів не припинене, суд вважає необхідним стягнути дану заборгованість з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ВВС-Факторинг».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Статтею 530 ЦК України визначено строк (термін) виконання зобов`язання: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані збитки, завдані інфляцією за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 5 128,19 грн. і 3% річних за період з 05.08.2021 року по 08.09.2023 року в розмірі 934,54 грн.

Дана сума підлягає частковому стягненню з відповідача.

Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30хвилин 24.02.2022 року. Станом на день ухвалення судом у даній справі судового рішення відповідним Указом воєнний стан не скасовано.

Враховуючи вимоги ст. 625 ч. 1 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд наводить власний розрахунок 3% річних і інфляції за період з 09.04.2021 року (дати виникнення заборгованості) до 23.02.2022 року (до дати введення воєнного стану) на суму боргу - 5 020 грн. Кількість днів прострочення - 320; 3% річних складає 132 грн., з квітня 2021 по лютий 2022 року інфляційне збільшення складає 442,71 грн.

Таким чином, оскільки станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, загальна суму боргу - 30 996 грн. (5 020 грн. + 25 976 грн.), 3% річних в сумі 132 грн. та інфляційні в сумі 442,71 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судові витрати позивача загалом складають 5 147,20 грн.: сплачений з застосуванням коефіцієнта 0,8 судовий збір за вимогу майнового характеру - 2 147,20 грн. (платіжна інструкція від 21.09.2023 року) та витрати на правничу допомогу за договором № 2023/09/18 від 18.09.2023 року в розмірі 3 000 грн. (платіжна інструкція від 21.09.2023 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (67,06%), в загальній сумі 3 451,71 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , прож.: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-Факторинг» (, інд.01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10) заборгованість за договором кредиту від 09.03.2021 року № 3775136 в розмірі 30 996 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 00 коп., 3% річних в сумі 132 (сто тридцять дві) грн. 00 коп., інфляційні в сумі 442 (чотириста сорок дві) грн. 71 коп. та судові витрати в загальній сумі 3 451 (три тисячі чотириста п`ятдесят одна) грн. 71 коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 25.01.2024 року.

Суддя: