УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 308/5184/22

провадження № 61-708ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

11 вересня 2023 року представник ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду зустрічний позов.

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області ухвалою від 31 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року,відмовив у прийнятті зустрічного позову та у об`єднанні з первісним позовом у одне провадження, повернув зустрічний позов ОСОБА_1

12 січня 2024 року представник ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою системи «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, відмовивши у прийнятті зустрічного позову, вважаючи, що зустрічні позовні вимоги не можуть розглядатися поряд з первісним позовом.

Вивчивши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинив таку процесуальну дію поза межами встановленого строку, а зустрічні позовні вимоги не можуть розглядатися спільно з первісним позовом, оскільки не відповідають ряду ознак, визначених процесуальним законом.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України та частини першої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно зі змістом частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Суд першої інстанції, відкриваючи своєю ухвалою від 16 червня 2022 року провадження у справі, надав відповідачу строк для подачі відзиву тривалістю п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Суди встановили, що відзив на позовну заяву ОСОБА_1 подав 22 листопада 2022 року. Водночас, зустрічний позов ОСОБА_1 подав до суду 11 вересня 2023 року.

Шляхом аналізу інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень та мотивувальних частин оскаржуваних судових рішень, колегія суддів встановила, що суд першої інстанції відзив на позовну заяву не повертав. Такі обставини дають підстави для висновку про те, що відзив був поданий в межах встановленого судом п`ятнадцятиденного строку з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідно до вимог процесуального закону щодо його форми та змісту.

Зустрічний позов поданий до суду 11 вересня 2023 року, тобто більш ніж через 9 місяців після реалізації відповідачем права на подання відзиву. Такий термін значно перевищує встановлений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву.

Відповідно до вимог частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно з приписами частини третьої статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

З огляду на вищенаведене суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи частини першої статті 193, частини третьої статті 194 ЦПК України та дійшли обґрунтованого висновку про те, що правом на подання зустрічного позову ОСОБА_1 скористався поза межами встановленого строку.

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, оскільки зводяться до оцінки дій суду на предмет встановлення можливості розгляду разом первісних та зустрічних позовних вимог, водночас не спростовують висновки суду щодо пропуску відповідачем процесуального строку.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а отже у відкритті касаційного провадження на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 29 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров