ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1126/24 Справа № 204/9100/23 Суддя у 1-й інстанції - Токар Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року у справі №204/9100/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі Посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі Посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю.

Із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 не погодився та 13 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 354 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року витребувано цивільну справу № 204/9100/23 з Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

30 листопада 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, адже апелянт в обґрунтування пропуску процесуального строку на оскарження судового рішення зазначав, що про наявність судового рішення він дізнався випадково 07 листопада 2023 року з мобільного додатку ДІЯ, однак суд такі підстави визнав неповажними, оскільки у відповідності до матеріалів цивільної справи № 204/9100/23 рішення суду першої інстанції 28 серпня 2023 року надсилалось на електронну адресу позивача (а.с.42), яку він особисто вказував як у позові, так і в своїй апеляційній скарзі, та документ є доставленим до електронної скриньки, що підтверджується із довідкою про доставку електронного листа та відповідає вимогам ч.5 ст. 272 ЦПК України, тому крайньою датою на подання апеляційної скарги є 27 вересня 2023 року, тоді як апеляційна скарга апелянтом надіслана поштою 10 листопада 2023 року.

За таких обставин апелянту надавався десятиденний строк на наведення інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року, для вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.

Зазначена ухвала у копії направлялась 11 грудня 2023 року ОСОБА_1 на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу електронної скриньки. За відомостями довідки про доставку електронного листа копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 08 грудня 2023 року по справі №204/9100/23 доставлена до електронної скриньки 11 грудня 2023 року о 10.45 год.(а.с.61).

Натомість апелянтом на виконання вимог, зазначених в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року не надавалось станом на 01 лютого 2024 року клопотання про поновлення процесуального строку з інших, ніж були зазначені ним в апеляційній скарзі, підстав, що унеможливлює вирішення питання про поновлення строку на апеляційне його оскарження.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Інститут процесуальних строків сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників справи та інших заінтересованих осіб добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними, а після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. Положення частини другої статті 358 ЦПК України дають право суду на поновлення строку на апеляційне оскарження, але не вказують про обов`язок вчинення таких дій.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatismutandis, п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Разом з цим колегія суддів відзначає, що копія ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року була розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 08 грудня 2023 року (http://reestr.court.gov.ua/Review/115500148), оприлюднена 11 грудня 2023 року, та доступ до вказаного Реєстру є вільним і ОСОБА_1 , як особа, яка звернулась із апеляційною скаргою, мав можливість ознайомитись із вказаним процесуальним документом.

За таких обставин, враховуючи розгляд справи за матеріалами в паперовій формі, колегія суддів вважає, що судом були застосовані всі можливі та передбачені чинним процесуальним законодавством способи повідомлення ОСОБА_1 про наявність ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги та необхідність усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Звернувшись до суду з апеляційною скаргою 13 листопада 2023 року, ОСОБА_1 майже три місяці не цікавиться її подальшим розглядом, не отримує направлену судом кореспонденцію, зокрема, електронною поштою, яка особисто зазначив в апеляційній скарзі, внаслідок чого не вживав заходів для усунення зазначених в ухвалі від 08 грудня 2023 року недоліків, що свідчить про недобросовісне його відношення до своїх процесуальних обов`язків та призводить до порушення строків розгляду справи апеляційним судом.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Каракуця проти України» (16 лютого 2017 р.) Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про наявність порушення доступу до суду, звернув увагу на строк, протягом якого заявники не зверталися до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги та зазначив, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, тому порушення їх прав у розумінні ст. 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про наявність ухвали про залишення без руху його апеляційної скарги та про необхідність усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт мав можливість отримати копію ухвали або ознайомитися з нею у Єдиному державному реєстрі судових рішень, при цьому апелянтом з часу подання апеляційної скарги у листопаді 2023 року жодного разу не вжито заходів щодо ознайомлення з матеріалами справи або звернення до суду у паперовій формі з порушеним питанням щодо руху його апеляційної скарги, а, відтак, і з ухвалою апеляційної інстанції від 08 грудня 2023 року, однак, від свого процесуального обов`язку останній ухилився, тобто не проявив належної зацікавленості у розгляді справи та станом на 01 лютого 2023 року недоліки апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені причини пропуску строку на апеляційне оскарження не можуть бути визнані поважними, а інших поважних причин пропуску процесуального строку, передбаченого ст. 354 ЦПК України, апелянт не надав на вимогу ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.260, 354, 358 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2023 року у справі №204/9100/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі Посольства російської федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В. Халаджи