Справа № 156/986/23
Провадження № 2/156/16/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Бахаєва І. М.,

за участю секретаря судового засідання Кирилюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду смт. Іваничі цивільну справу № 156/986/23 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна до Литовезької сільської ради, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Білецька І.М.,

представник відповідача Литовезької сільської ради - Цибуховський О.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до Іваничівського районного суду суду з позовом до відповідача Литовезької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, мотивуючисвої вимоги тим, що вона є далекою родичкою ОСОБА_2 .. ОСОБА_2 в період з 1963 року по 1996 року працювала у колгоспі «Мічуріна» с. Заболотні Іваничівського району Волинської області. З відповіді відділу №1 Управління наданняа дміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 06.04.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , як члену КСП «Нива» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0131189, що зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 03.03.1997 за №5281. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після смерті останньої відкрилась спадщина на усе її майно, до складу якої ввійшли і майнові права на право на земельну ділянку(пай), відповідно до сертифіката ВЛ №0131189. За життя спадкодавець склала заповіт. Спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті є позивач ОСОБА_1 .. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами ст. 529,548,549 ЦК УРСР. Однак, відсутність оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) на даний час позбавляє позивач можливості оформити спадщину в нотаріуса. На підставі викладеного просить визнати за нею право на вказане спадкове майно.

22.09.2023 ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області відкрито провадження в даній справі.

23.10.2023 ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не прибула, хоча була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи судом, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача адвокат Білецька І.М. в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, наполягала на задоволенні вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог позивача.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені в позовній заяві.

Суд, вислухавши позицію сторін, свідків, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, приходить до такого.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

У відповідності до ст. 20 ЦК України право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 в період з 1963 року по 1996 року працювала у колгоспі «Мічуріна» с. Заболотні Іваничівського району Волинської області.

З відповіді відділу №1 Управління надання адміністративних послуг в

Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 06.04.2023 вбачається, що ОСОБА_2 , як члену КСП «Нива» був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0131189, що зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 03.03.1997 за №5281.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджуєтьсявитягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 2 від 25.10.2023 року. .

Після смерті останньої відкрилась спадщина на усе її майно, до складу якої ввійшли і майнові права на право на земельну ділянку(пай), відповідно до сертифіката ВЛ №0131189. За життя спадкодавець склала заповіт, який був 18.09.1999 посвідчений заступником сільського голови Заболотцівської сільської ради за реєстровим №18. Спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті є позивач ОСОБА_1 ..

Спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті є позивач ОСОБА_1 .. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла позивач шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном за правилами ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, що підтверджується довідкою виконкому Литовезької сільської ради № 1-2 від 16.01.2023.

Правовідносини щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Отже, до правовідносин щодо спадкування майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Часом відкриття спадщини, відповідно до ст.525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем, згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно до положень ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Діями,відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, що свідчать про прийняття спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В силу Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - п. 3.1. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання ….

Крім того, право на отримання земельної частки (паю), яке оспорюється по даній справі регулюється зокрема Указом Президента України від 08 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», відповідно до якого, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України "Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності".

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, в зв`язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 392, 1216, 1221, 1223, 1225, 1261, 1265 ЦК України, ст. 78, 81, 131 ЗК України, ст. 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Білецька Інна Миколаївна до Литовезької сільської ради про визнання права на земельну частку(пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну частку (пай) в розмірі 3,84 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифіката серії ВЛ №0131189, що зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 03.03.1997 року за №5281, що розташована в адміністративно-територіальних межах Литовезької сільської ради Іваничівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 01.02.2024.

Учасники справи:

1) позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

2) відповідач: Литовезька сільська рада, вул. Володимира Якобчука,11, с. Литовеж, Володимирського району Волинської області, .

Суддя - І.М.Бахаєв