ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 637/982/21 Номер провадження 22-ц/814/817/24Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л.Є. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

за участю секретаря: Владімірова Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвинова Наталія Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову вказують, що рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 24.10.2016 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 30.06.2007 кошти в сумі 99523,28 грн. З матеріалів справи ОСОБА_1 отримала інформацію про відступлення прав вимоги до неї від ПАТ КБ «Надра» до ФК «Дніпрофінансгруп».

Вказує, що ОСОБА_3 , яка підписала договір про відступлення прав від імені ПАТ КБ «Надра» на підставі довіреності не мала повноважень на підписання спірного договору від 23.07.2020.

Також в спірному договорі йдеться і про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, однак докази передачі такого договору від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» немає. Зазначає, що відповідачі не направляли на їх адреси письмові повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові із зазначенням в ньому визначеної грошової вимоги, яка підлягає виконанню. Відповідно позивачі не мали можливості скористатися правом вимагати від фактора надання доказів того, що відступлення права грошової вимоги мало місце.

Відповідно до реєстру прав на нерухоме майно іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 є ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». Запис внесений на підставі рішення нотаріуса Литвинової Н.М. від 27.07.2020. При цьому належних підстав для такого рішення з боку відповідачів не надано. При цьому вказана квартира є власністю 4 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Крім того, 23.07.2020 приватним нотаріусом Литвиновою Н.М. вчинено виконавчий напис на кредитному договорі № 6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007.

Вважають такий виконавчий напис незаконним, оскільки повідомлення іпотекодержателя про усунення порушень та розрахунку заборгованості не отримували, суму боргу вважають спірною, що виключає можливість видання такого напису нотаріусом.

У зв`язку з чим просили - визнати недійсним договір №GL48N718070_ I _5 про відступлення прав вимоги від 23.07.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про купівлю-продаж прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007;

скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвинової Н.М. про державну реєстрацію за ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» прав та їх обтяжень від 27.07.2020 щодо квартири АДРЕСА_1 ;

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23.07.2020 приватним нотаріусом Литвиновою Н.М. та зареєстрований за № 137;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Петренко Д.О. від 19.07.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66120261 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 150347,05 грн;

визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Петренко Д.О. від 19.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 15039,70 грн та визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Петренко Д.О. від 19.07.2021 про визначення для боржника ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500 грн.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 147255 від 11.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості в загальному розмірі 150347,05 грн.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору №GL48N718070_ I _5 про відступлення прав вимоги від 23.07.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про купівлю-продаж прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007 та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвинової Н.М. про державну реєстрацію за ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» прав та їх обтяжень від 27.07.2020 щодо квартири АДРЕСА_1 .

Закрито провадження в частині позовних вимог, пред`явлених до приватного виконавця Петренко Д.О. про відкриття виконавчого провадження № 66120261 про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 150347,05 грн, про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Петренко Д.О. від 19.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди в сумі 15039,70 грн та визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця Петренко Д.О. від 19.07.2021 про визначення для боржника ОСОБА_1 мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500 грн.

Частково не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору №GL48N718070 про відступлення прав вимоги від 23.07.2020 між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» про купівлю-продаж прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007 та в частині скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвинової Н.М. про державну реєстрацію за ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» прав та їх обтяжень від 27.07.2020 щодо квартири АДРЕСА_1 та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення.

Вважають, що судом першої інстанції не було враховано рішення судів по пов`язаній із цією справою №637/590/16-ц, за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження.

Також зазначають, що у справі №637/590/16-ц не було виявлено реальних намірів ПАТ КБ «Надра» та ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» направлених на укладення та виконання договору від 23.07.2020 року за №GL48N718070_ I _5 про відступлення прав вимоги в частині проведення розрахунків між сторонами.

Вважають, що ТОВ Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не набуло прав кредитора по відношенню до ОСОБА_1 , тому оспорюваний договір має бути визнаний недійсним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30.07.2007 між ВАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/1/11/2007/840-К/143, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3000 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором, на споживчі цілі. Строк надання кредиту до 29.07.2015.

Також, 30.07.2007 між ВАТ «КБ Надра» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Томчук С.М., за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 18.10.2016 позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007 в розмірі 99523,28 грн та судові витрати.

На підставі постанови Національного банку України від 04.06.2015 №356 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.05.2020 про затвердження умов продажу активів та оголошено відкриті торги (аукціон) з продажу активів (майна) ПАТ «КБ «Надра».

22.05.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" стало переможцем вищезазначених торгів.

23.07.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як переможцем торгів з продажу активів банку укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «КБ «Надра» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» право вимоги, в тому числі і щодо позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007 і за вищевказаним договором іпотеки від 30.07.2007.

Відповідно до Додатку № 2 до договору загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 на день укладення договору, тобто станом на 23.07.2020 р, складає 150347,05 грн. Відповідно до витягу з Державного реєстра речових прав на нерухоме майно, іпотекодержателем за договором іпотеки від 30.07.2007 є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як новий кредитор, повідомило позичальника ОСОБА_1 про відступлення від ПАТ КБ «Надра» прав вимоги за кредитним договором №6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007, шляхом надсилання ОСОБА_1 відповідного повідомлення, яке отримано ОСОБА_1 03.08.2020.

Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 13.04.2021, справа №637/590/16, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 02.09.2021, замінено сторону виконавчого провадження по виконанню рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 18.10.2016 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №6/1/11/2007/840-К/143 від 30.06.2007 на правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

11.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» заборгованості у розмірі 150397,05 грн за період з 19.04.2019 по 10.12.2020.

19.07.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису.

19.07.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 500 грн.

Також, 19.07.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. визначено розмір основної винагороди по виконавчому провадженню 15039,70 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели належними доказами обставин, які б свідчили про наявність правових підстав для визнання недійсним договору №GL48N718070_ I _5 про відступлення прав вимоги та порушення його укладанням законних прав чи інтересів позивачів.

Одночасно з цим, суд визнав безпідставними вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса як державного реєстратора, які є похідними від вимог про визнання договору недійсним, а відтак окремого пред`явлення в якості позовних вимог не потребують.

Окрім того, судом першої інстанції враховувано, що при вчиненні виконавчого напису було порушено його порядок, зокрема нотаріусом застосовано пункт Переліку документів, за якими стягнення заборгованості за кредитним договором провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. №1172 без врахування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, а також вчинено виконавчий напис стосовно стягнення заборгованості за договором, який нотаріально не посвідчений та за наявності рішення суду з таких самих підстав, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також закриваючи провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення основної винагороди та мінімальних витрат виконавчого провадження, суд першої інстанції суд першої інстанції зазначив, що дані вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 910/8072/20).

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

За вказаних обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги, позивачами не зазначено та відповідно не доведено, які їх цивільні права та інтереси були порушені укладанням договору відступлення прав вимоги, не зазначені в розумінні положень статей 203, 215 ЦК України правові підстави, наявність яких свідчить про його недійсність, що за вказаних обставин унеможливлює задоволення таких вимог позивачів.

Аналогічна правова позиваці викладена у постанові ВС від 10.04.2018 року по справі №522/9066/16 та у постанові від 08.02.2023 року у справі №761/11546/21.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності вимоги про скасування рішення державного ресторатора про внесення до державного реєстру даних про права та обтяження щодо іпотечної квартири за ТОВ ФК «Дніпрофінанс груп», які є похідними від результату розгляду судом вимоги про недійсність того чи іншого правочину як правової підстави набуття таких прав.

Не підлягає скасуванню як постановлене з дотриманням норм процесуального права і рішення суду в частині закриття провадження по справі щодо вимог до приватного виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАСУ юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом №1404-VIII, згідно із ч. 1 ст. 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас ч. 2 ст. 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

Враховуючи наведене, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, Закон України «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на обставини, які б свідчили про їх помилковість.

Так, заперечуючи обґрунтованість висновків суду щодо відсутності підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги, апелянти не наводять та відповідно не надають будь-яких доказів з приводу порушення їх прав та інтересів укладанням такого договору.

Між тим, Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Не доведення вказаних обставин, які відносяться до предмета доказування при розгляді справ подібної категорії, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. На підставі викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2023 року.

Судді: О. І. Обідіна Л.І. Пилипчук О. В. Чумак