Справа №295/7079/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим представником ОСОБА_1 адвокатом Бородіним Дмитром Вікторовичем, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

05.06.2023 року адвокат Бородін Д.В в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 28000,00 грн.

В обґрунтування вимог вказано, що згідно рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11.10.2013 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Представник позивачки посилається на те, що відповідач аліменти на утримання сина в період з 01.09.2018 р. по 01.05.2023 р. не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 28000,00 грн, сума заборгованості визначена за 56 місяців прострочення.

ІІ. Процедура і позиції сторін

Ухвалою судді від 19.06.2023 року було відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

04.07.2023 р. відповідач направив відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не визнає позовні вимоги, оскільки з серпня 2018 року добровільно сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина шляхом здійснення банківських переказів на картковий рахунок позивача, у зв`язку з чим наявність заборгованості заперечує, до відзиву на позовну заяву долучив відповідні квитанції (а.с.18-51).

Ухвалою суду від 10.07.2023 р. розгляд цивільної справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визнано обов`язковою явку в судове засідання, призначене на 28.09.2023 року, для надання пояснень позивачку ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Нормами ч. 1 ст. 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи в судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Нормами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Разом з тим, за викликом до суду в судові засідання 28.09.2023 р., 14.11.2023 р., 27.11.2023 р. та 23.01.2024 року позивачка, явка якої була визнана обов`язковою, не з`являлась.

Представник позивача адвокат Бородін Д.В. в судовому засіданні 14.11.2023 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. Вказав, що відповідач аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Кошти, які приходили на банківську картку ОСОБА_1 від відповідача, не є аліментами, це заборгованість за особистими зобов`язаннями позивачки та відповідача або додаткові витрати на лікування сина, також зазначив, що дитині потрібен був одяг, засоби мобільного зв`язку тощо. Які між сторонами існували зобов`язальні відносини, представнику невідомо, докази на підтвердження таких доводів в нього відсутні. Зауважив, що виконавчий лист не перебуває на примусовому виконанні у відділі виконавчої служби, оскільки сторони мали домовленість про добровільну сплату аліментів. Адвокат Бородін Д.В. зауважив, що йому невідомо, з яких причин, починаючи з 2018 року - з часу несплати аліментів ОСОБА_2 , позивачка не звернулась до виконавця з вимогою про примусове їх стягнення.

В судовому засіданні 14.11.2023 р. ОСОБА_2 просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що протягом тривалого часу самостійно, без примусового виконання, сплачує аліменти на утримання сина шляхом здійснення перерахувань на картковий рахунок позивачки. Зазвичай, сплачує аліменти шляхом банківських переказів на карту позивачки з телефону чи терміналів, тому не завжди є можливість зазначити призначення платежу "сплата аліментів". Зазначив, що аліменти з 2018 р по теперішній час сплачує за домовленістю з позивачкою добровільно і вчасно, у зв`язку з чим вона забрала виконавчий лист з примусового виконання. Наголосив, що між ним та колишньою дружиною була домовленість, що він буде добровільно без примусового стягнення сплачувати аліменти в більшому розмірі, що і виконував, знаючи позивачку. Вказав, що ніколи не ухилявся від обов`язку утримувати сина, сплачував аліменти, крім того, купував сину одяг, продукти харчування тощо. Пояснював, що протягом певного періоду часу син проживав з ним, але оскільки він, як батько, вимагав дотримуватись певної дисципліни, син йшов жити до матері. Зазначив, що їх неповнолітній син має проблеми зі вживанням наркотиків, він неодноразово його лікував, на даний час син проживає з позивачкою за кордоном, що позитивно відобразилось на його стані здоров`я, він перераховує їм кошти, підтримує зв`язок з дідусем сина, батьком колишньої дружини, який також разом з ними за кордоном. Зауважив, що не підтримує жодних стосунків з позивачкою, в нього відсутні перед нею будь-які інші фінансові зобов`язання, окрім сплати аліментів на утримання сина, які він виконує. Крім того, зауважив, що позивачка подала до суду про збільшення розміру аліментів, судом ухвалено відповідне рішення, він як і раніше добровільно сплачує аліменти, навіть за новим судовим рішенням. Просив врахувати, що має проблеми зі здоров`ям - нещодавно йому проведено оперативне втручання, з 2019 по 2022 рік здійснював догляд за ОСОБА_4 , особою з інвалідність першої групи, має нестабільний мінливий дохід, тому сплачував аліменти в різних сумах, на утриманні має дружину та малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В судовому засіданні також просив надати час для подання додаткових доказів, а саме квитанцій, які підтверджують сплату аліментів, які не були долучені до відзиву на позовну заяву.

22.01.2024 р. ОСОБА_2 направив клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів, та просив долучити до матеріалів справи копію виписки про рух коштів по банківській картці, які підтвердять щомісячні проплати аліментів, посилаючись на те, що під час розгляду справи в ході судового засідання були з`ясовані обставини, які мають важливе значення (а.с.75-76). На підставі ст. 83 ЦПК України суд вважає за можливе визнати поважними причини неподання всіх квитанцій одночасно з відзивом на позовну заяву, на що відповідач посилався в судовому засіданні 14.11.2023 року, та приєднати їх до матеріалів справи. До відповідного клопотання відповідач долучив квитанцію про направлення доказів позивачці.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

В судове засідання представник позивача - адвокат Бородін Д.В. направив заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі (а.с. 113).

Відповідач в судове засідання 23.01.2024 р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі ст.ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в ній матеріалами.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до положень ст. 259 ЦПК України складення повного тексту судового рішення відкладено до десяти днів.

ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Частиною 2 статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За правилами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду

Судом встановлено, що згідно з рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 11.10.2013 р.з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 07.08.2013 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4) Рішення набрало законної сили 22.10.2013 року.

Зі змісту листа Коростишівського ВДВС у Житомирському районі Житомирської області №7089/236/23 від 26.04.2023 р. вбачається, що виконавчий лист, виданий на підставі зазначеного вище рішення суду, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини перебував на виконанні у виконавчій службі, виконавче провадження АСВП 41361599. Разом з тим, 27.08.2018 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", за заявою стягувача ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа без виконання (а.с.5).

Зі змісту квитанцій, наданих відповідачем, та виписки про рух коштів по банківській картці ОСОБА_2 , емітованій в АТ`Універсалбанк», вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_1 щомісячно здійснювались перерахування грошових коштів (а.с. 85-110).

Звертаючись з позовом, позивачка просить стягнути заборгованість, яка утворилась за період з 01.09.2018 року по 31.05.2023 року, тобто за 56 місяців, в розмірі 28000,00 грн (500,00 грн x 56 місяців).

Згідно квитанцій, долучених відповідачем (а.с. 34-50) та випики про рух коштів по його банківській картці, судом встановлено, що ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти в 2018 році: 02.09.2018 р - 495,51 грн; 07.09.2018 р - 1489,51 грн; 02.10.2018 р - 500,00 грн; 02.11.2018 р - 993,01 грн; 19.11.2018 р - 995,00 грн; 30.11.2018 р- 495,51 грн; 28.12.2018 р- 997,98 грн; 31.12.2018 р - 595,01 грн; 16.01.2019 р - 993,01 грн, що разом становить 6561,53 грн.

В 2019 році: 16.01.2019 - 993,01 грн; 16.02.2019 р - 993,01 грн; 24.03.2019 р - 1000,00 грн; 31.03.2019 р - 1000,00 грн; 13.04.2019 р- 998,00 грн; 26.04.2019 р- 1000,00 грн; 15.05.2019 р - 998,00 грн; 30.05.2019 р - 998,00 грн; 14.06.2019 р - 998,00 грн; 28.06.2019 р - 998,00 грн; 13.07.2019 р - 1000,00 грн; 23.07.2019 р - 998,00 грн; 10.08.2019 р - 1000,00 грн; 10.09.2019 р - 1000,00 грн; 08.10.2019 р - 1000,00 грн; 19.10.2019 р - 1000,00 грн; 29.10.2019 р - 1000,00 грн; 11.11.2019 р - 1000,00 грн; 28.11.2019 р - 1000,00 грн; 13.12.2019 р - 1000,00 грн; 24.12.2019 р- 1000,00 грн; 31.12.2019 р - 498,00 грн, що разом становить 21472, 02 грн.

В 2020 році : 19.01.2020 р - 998,00 грн; 30.01.2020 р - 998,00 грн; 21.03.2020 р - 993,01 грн; 29.03.2020 р - 993,01 грн; 10.04.2020 р - 993,01 грн; 17.04.2020 р - 993,01 грн; 03.05.2020 р - 1000,00 грн; 22.05.2020 р - 993,01 грн; 12.06.2020 р - 1000,00 грн; 29.06.2020 р - 993,01 грн; 22.07.2020 р - 993,01 грн; 18.08.2020 р - 4000,00 грн; 21.09.2020 р - 993,01 грн; 03.10.2020 р- 993,01 грн; 13.10.2020 р - 993,01 грн; 02.11.2020 р - 993,01 грн; 18.11.2020 р - 1000,00 грн; 14.12.2020 р - 1092,51 грн; 27.12.2020 р - 1995,97 грн, що разом становить 23007,59 грн.

В 2021 році: 25.01.2021 р - 993,01 грн; 15.02.2021 р - 993,01 грн; 18.03.2021 р - 991,01 грн; 26.03.2021 р- 993,01 грн; 14.04.2021 р- 1986,02 грн; 10.05.2021 р - 1000,00 грн; 24.05.2021 р - 1489,51 грн; 23.05.2021 р- 2500,00 грн; 06.06.2021 р - 3981,99 грн; 07.08.2021 р - 1995,97 грн; 09.08.2021 р - 2000,00 грн; 17.08.2021 р - 1291,51 грн; 12.09.2021 р - 3991,94 грн; 02.11.2021 р - 2000,00 грн; 12.11.2021 р - 3505,00 грн; 26.11.2021 р - 3972,04 грн; 28.12.2021 р - 2350,00 грн, що разом становить 36036, 02 грн.

В 2022 році: 01.02.2022 р - 993,01 грн; 13.02.2022 р - 1986,02 грн; 16.06.2022 р - 2000,00 грн; 19.06.2022 р - 300,00 грн; 23.06.2022 р - 1000,00 грн; 07.07.2022 р - 500,00 грн; 10.07.2022 р - 500,00 грн; 20.07.2022 р - 500,00 грн; 26.07.2022 р - 500,00 грн; 01.08.2022 р - 500,00 грн; 05.08.2022 р - 500,00 грн; 22.08.2022 р - 500,00 грн; 09.09.2022 р - 500,00 грн; 13.09.2022 р - 500,00 грн; 30.09.2022 р - 500,00 грн; 09.11.2022 р - 4829,00 грн; 02.12.2022 р - 4829,00 грн, що разом становить 20937,03 грн.

В 2023 році: 13.01.2023 р - 4829,00 грн; 02.02.2023 р. - 4829,00 грн; 10.02.2023 р - 4829,00 грн; 01.03.2023 р - 1000,00 грн; 07.03.2023 р - 200,00 грн; 11.03.2023 р - 500,00 грн; 30.03.2023 р - 500,00 грн; 14.04.2023 р - 1000,00 грн, що разом становить 22516, 00 грн, а також в подальшому поза межами заявленого періоду здійснював перерахування: 01.07.2023 р - 1500,00 грн; 19.09.2023 р - 1500,00 грн; 05.11.2023 р - 1500,00 грн; 01.12.2023 р. - 1500,00 грн, що разом склало 28516,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що за заявлений в позові період відповідач здійснив перерахування на картковий рахунок позивачки 130530,19 грн.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 3ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Виходячи з приписів наведених норм, в межах даного спору підлягає доказуванню факт порушення відповідачем обов`язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконливого висновку, що позивач та її представник не довели, що відповідач не сплачував аліменти, допустив виникнення заборгованість.

В судовому засіданні представник позивачки не заперечував факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів від відповідача.

Крім того, безпосередньо в судовому засіданні представник ОСОБА_6 підтвердив, що позивачка забрала виконавчий лист з виконавчої служби за домовленістю з відповідачем про добровільну сплату аліментів.

Такі ж пояснення надав і відповідач. Відповідач зазначав, що умовою сплати коштів на утримання сина в більшому розмірі, ніж присуджено судом, було те, що позивачка забере виконавчий лист з примусового виконання.

З досліджених судом квитанції та виписки про рух коштів по банківській кратці ОСОБА_2 вбачається, що відповідач практично щомісячно перераховував на картку ОСОБА_1 грошові кошти, розмір яких неодноразово перевищував їх встановлену судом суму, яка становить 500,00 грн.

Не заслуговують на увагу доводи адвоката Бородіна Д.В., наведені ним в судовому засіданні, що перераховані ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 кошти не є аліментами, а є додатковими витратами на лікування сина та іншими особистими зобов`язаннями, які виникли між сторонами, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами.

Адвокат Бородін Д.В. в судовому засіданні зазначив, що він не володіє інформацією, які інші зобов`язальні правовідносини існують між позивачем та відповідачем, за якими відповідач має зобов`язання протягом п`яти років щомісячно сплачувати грошові кошти колишній дружині, з якою шлюб був розірваний понад 10 років тому. На підтвердження таких аргументів сторона позивача як не надала жодного доказу, так і не навела жодного обгрунтованого довода.

ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні наполягав, що між ним та ОСОБА_1 існують відносини лише щодо утримання сина ОСОБА_7 , будь-які інші боргові зобов`язання в нього перед колишньою дружиною відсутні, він взагалі з нею не підтримує стосунки.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з 26.12.2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, від шлюбу з якою має на сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26-27), що також ставить під обгрунтований сумнів наявність між колишнім подружжям зобов`язальних правовідносин протягом такого тривалого часу.

Не підтверджуються матеріалами справи доводи представника, що зазначені кошти могли бути додатковими витратами, пов`язаними з лікуванням сина, оскільки вони також не доведені доказами, не надані суду медичні виписки, заключення лікарів, не доведено здійснення таких витрат позивачкою.

Фактично надаючи пояснення, що ці кошти були надані відповідачем, оскільки хлопчик потребує одягу, витрат на мобільний зв`язок, представник позивача підтвердив, що кошти, які були перераховані, і є аліментами, позаяк аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.

Разом з тим, суд констатує, що судом була визнана обов`язковою явка в судове засідання позивачки ОСОБА_1 для надання пояснень, яка попри вимогу суду жодного разу на виклик не з`явилась, додаткових письмових пояснень по суті спору не надала, не довела наявність інших взаємовідносин між нею та відповідачем, за якими він щомісячно повинен сплачувати кошти. Не скористалась позивачка можливістю взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконфренції, що передбачено нормами ЦПК України.

Переконливими і обгрунтованими суд визнає доводи відповідача, що здійснюючи переказ коштів на картковий рахунок, зокрема, через мобільний додаток або термінал, не завжди наявна технічна можливість зазначити призначення платежу.

Отже, дослідивши надані відповідачем квитанції та виписку по рахунку, виходячи з періодичності платежів, їх систематичності, розміру сплачених сум, суд вважає, що вказані кошти сплачувались відповідачем на виконання усної з позивачкою домовленості про сплату аліментів добровільно без примусового виконання.

Також в судовому засіданні представник позивача пояснив, що він не володіє інформацією, у зв`язку з чим позивачка фактично протягом п`яти років повторно не звернула виконавчий лист до виконання, якщо відповідач не дотримувався свого обов`язку сплачувати аліменти добровільно.

На користь версії відповідача про те, що він добровільно сплачував аліменти вказують як пояснення представника позивача, надані ним в судовому засіданні, ухилення позивачки від надання пояснень з даного приводу, відсутність доказів про існування між сторонами будь-яких інших боргових зобов`язань, те, що відповідач здійснював практично щомісячні платежі на користь позивачки, а також те, що їх розмір був більшим, ніж присуджений за рішенням суду, на що посилався відповідач, а позивач такі доводи жодним чином не спростувала, а також те, що протягом достатньо тривалого проміжку часу позивачка не звертала до примусового виконання виконавчий лист, хоча за законодавством мала таку можливість.

За положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, виходячи з яких пояснення відповідача є логічно-послідовними, системними, підтвердженими фактичними обставинами, а відтак відповідають критерію розумності та добросовісності.

Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що позивачем не доведено, що відповідач порушив її права, допустив виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, а тому суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 01.02.2024 року.

Суддя О.В. Стрілецька