КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 759/4199/20
Номер провадження № 22-з/824/20/2024
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення

судового рішення

31 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Київводоканал», третя особа Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про захист прав споживачів шляхом припинення використання виконавцем послуг своїх цивільних прав з метою зловживання монопольним становищем на ринку, відновлення становища, яке існувало до порушення виконавцем послуг прав споживачів і примусове виконання виконавцем послуг своїх обов`язків в натурі, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , подали апеляційну скаргу 07 грудня 2022 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року залишено без змін.

19 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 просить розтлумачити:

1) Із врахуванням заборони концепції негативного доказу на виконання принципу змагальності сторін, на яких сторінках матеріалів справи знаходяться примірники актів від 03 березня 2017 року, які подані саме відповідачем, з яких апеляційний суд дійшов висновку, що «в зазначених актах відсутні відомості про те, що працівником ПАТ «АК «Київводоканал» ОСОБА_3 із квартири позивачів вилучалися та направлялися на відповідний ремонт дані засобі обліку водопостачання»?

2) Із врахуванням принципів законності та обґрунтованості судового рішення, яку саме конкретну назву має «окремий письмовий доказ» про те, що вказані засоби вимірювальної техніки вилучалися працівником відповідача», який повинні були подати позивачі по справі, а також в якому акті матеріального та (або) процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, йдеться про цей «окремий письмовий доказ»?

3) Із врахуванням принципу добросовісності і заборони суперечливої поведінки, як можна поєднати довід відповідача із відзиву від 05 травня 2020 року на позовну заяву (т. 1, а.с. 63-68) про те, що «Роботи за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 сервісним центром по ремонту та обслуговуванню лічильників розрахункового департаменту не виконувались» із довідкою Розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал» від 02 листопада 2021 року (т. 1, а.с. 176) про те, що «... ОСОБА_3 , 1973 року народження, дійсно працював слюсарем КВПА 4 розряду відділу по заміні квартирних лічильників води сервісного центру по ремонту та обслуговуванню лічильників води з 14.07.2016 по 30.11.2017»?

4) Якщо враховувати правові висновки Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із постанови від 27 березня 2019 року в цивільній справі № 229/1539/17 (№ 80854614 в ЄДРСР), то чи дійсно не могло бути у відповідача обов`язків щодо ремонту і повірки квартирних засобів обліку води, які належали позивачам, адже вони, на думку відповідача, з`явилися у нього лише з прийняттям Закону України «Про комерційний облік теплової енергії і водопостачання, який набрав чинності 02 серпня 2017 року, про що відповідач стверджував у відзиві від 05 травня 2020 року на позовну заяву (т. 1, а.с. 63-68)?

5) Із врахуванням заборони концепції негативного доказу на виконання принципу змагальності сторін, а також принципу добросовісності і заборони суперечливої поведінки, принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), а особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. якщо апеляційний суд дійшов висновку про те, що «посилання апелянта на відсутність запису про повернення засобу вимірюваної техніки з довідкою про непридатність обліку в акті про монтаж засобу обліку вимірювальної техніки не свідчить про вилучення зазначених лічильників представником відповідача», то, на яких сторінках матеріалів справи знаходяться примірники актів від 03 березня 2017 року, які подані саме відповідачем, з яких апеляційний суд дійшов висновку, що «...не свідчить про вилучення зазначених, лічильників представником відповідача», а, по-друге, як поєднати цей висновок із клопотанням позивачів від 17 січня 2017 року про заміну, ремонт і повірку квартирних засобів обліку (т. 1, а.с. 41) і конклюдентною дією відповідача про направлення 03 березня 2017 року слюсаря ОСОБА_3 до квартир позивачів для виконання саме цього замовлення, також, по-третє, якщо в актах немає записів цього слюсаря про передачу позивачам не лише демонтованих квартирних лічильників води, але й довідок про їх непридатність, то що взагалі свідчить про необхідність придбання позивачами нових квартирних лічильників води для заміни старих, на чому наполягав відповідач, і чи дійсно старі квартирні лічильники води позивачів не пройшли метрологічну повірку і потребували заміни, і, нарешті, по-четверте, чому позивачі повинні замість відповідача нести ризик, який пов`язаний із неясністю форм актів, які розробив відповідач і заповнював його працівник?

6) Із врахуванням принципів законності та обґрунтованості судового рішення, як можна поєднати викладення апеляційним судом змісту позовних вимог в описовій частині постанови про те, що: «...з урахуванням, письмових пояснень просили суд зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» зменшити ціну послуги централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 на 483,67 грн.», «В подальшому, у травні 2020 року, позивач ОСОБА_1 зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача на його користь 483,67 грн., які безпідставно утримані відповідачем з його рахунку в AT «Ощадбанк» та спрямовані на оплату інших послуг (а.с. 116-118)» із висновком апеляційного суду в мотивувальній частині постанови про те, що: «погоджується колегія суддів і з висновком суду першої, інстанції щодо необґрунтованості позовних, вимог ОСОБА_1 в частині, що стосується відмови у задоволенні позовних вимог, заявлених позивачами про зменшення ціни наданої послуги, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів необґрунтованості визначеної, вартості, вказаних послуг», якщо позивач ОСОБА_1 змінив позовну вимогу про зобов`язання відповідача зменшити ціну послуги на позовну вимогу про стягнення з відповідача коштів, і ця вимога була задоволена судом першої інстанції, що не оскаржувалося відповідачем і було залишено без змін апеляційним судом?

7) Із врахуванням заборони концепції негативного доказу на виконання принципу змагальності сторін, а також принципу добросовісності і заборони суперечливої поведінки, принципу contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) а особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. а також принципів законності та обґрунтованості судового рішення, якщо в мотивувальній частині постанови: «погоджується колегія суддів і з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2 в частині, що стосується відмови у задоволенні, позовних вимог, заявлених позивачами про зменшення ціни наданої послуги, оскільки позивачами не надано належних та допустимих доказів необґрунтованості визначеної вартості вказаних послуг.», то на яких сторінках матеріалів справи знаходяться належні і допустимі доказі, які подані саме відповідачем, про обґрунтованість визначеної ним вартості послуг по особовому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 у розмірі 1030,50 грн, чому відповідачем на ОСОБА_2 було відкрито два особові рахунки, а саме № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , чому у листі від 23 липня 2017 року (т. 1, а.с. 53-54) відповідач вимагав від ОСОБА_2 без жодних обґрунтованих розрахунків виплати боргу по особовому рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 1030,50 грн., а у довідці (т. 1, а.с. 111) стверджував про відсутність у ОСОБА_2 боргу, але за іншим особовим рахунком, а саме № НОМЕР_3 , хоча ОСОБА_2 не пред`являв жодних позовних вимог щодо особового рахунку № НОМЕР_3 ?

8) Із врахуванням принципів законності та обґрунтованості судового рішення, чому у постанові апеляційного суду відсутня навіть згадка щодо його протокольної ухвали від 02 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання позивачів про привід до апеляційного суду і допит в ньому свідка ОСОБА_3 , не говорячи вже про належне обґрунтування цієї ухвали?

9) Із врахуванням права на доступ до суду і принципу всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи чому у постанові апеляційного суду від 02 серпня 2023 року немає його висновків щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача припинити зловживання цивільними правами по відношенню до позивачів в умовах його монопольного (домінуючого) становища на ринку послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) і відсутності конкуренції на цьому ринку ( ч.ч. 5-6 ст. 13 ЦК України )?

10) Чи працювали раніше в Київському апеляційному суді будь-які представники відповідача, в тому числі, але не обмежуючись: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .?

11) Чи корелюються обставини цивільної справи №759/4199/20 із обставинами у справі «Novoseletskiy v. Ukraine», за результатом розгляду якої ЄСПЛ постановив рішення від 22 лютого 2005 року про порушення Державою ст. 8 Конвенції і Протоколу № 1 до Конвенції?

Разом з тим, у поданій заяві просив розглянути заяву про роз`яснення судового рішення з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути подану заяву про роз`яснення судового рішення у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи, у зв`язку з відсутністю такої необхідності та на підставі ч.3 ст. 271 ЦПК України, а тому відмовити у клопотанні ОСОБА_1 про розгляд заяви з викликом (повідомленням) сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Діюче процесуальне законодавство визначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, що полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. В силу зазначеної норми процесуального права, роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю, якщо воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання.

Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповіді на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Виходячи із змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року, ОСОБА_1 фактично зазначає, що йому є незрозумілим мотивування прийнятого апеляційним судом судового рішення.

В той же час, вказана постанова апеляційного суду, в тому числі і її резолютивна частина, є чіткою та зрозумілою, у ній викладені мотиви, наведено висновок із посиланням на відповідні норми права, який не є незрозумілим, а відтак жодних роз`яснень не потребує.

Крім того, апеляційний суд враховує, що вказана постанова не підлягає примусовому виконанню, оскільки таким процесуальним рішенням є рішення суду першої інстанції, яким частково задоволено позовні вимоги.

За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року.

Керуючись ст. 261, 271 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2023 року - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя: М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв