Єдиний унікальний номер 722/67/24
Номер провадження 2-о/722/34/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ратушенка О.М.

секретаря: Кушнір І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Сокирянський районний суд із вказаною вище заявою.

Обґрунтовуючи подану заяву вказував, що з ОСОБА_2 він перебував у шлюбі, зареєстрованому 26.06.2019 року за актовим записом № 1109.

Оскільки сімейні стосунки між ними не складались, починаючи з 2021 року вони припинили спільне проживання, а пізніше, 18.01.2022 року шлюб між ними було розірвано.

Проте, після розірвання шлюбу, маючи на меті зберегти сім`ю, він ще деякий час продовжував проживати спільно з ОСОБА_2 у фактичних шлюбних стосунках як чоловік та дружина. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З грудня 2023 року вони остаточно припинили шлюбні стосунки, перестали спільно проживати та вести спільне господарство, а ОСОБА_2 , як мати дитини, самоусунулась від виховання їхнього спільного сина, поклавши обов`язок з його виховання та утримання на нього.

З часу припинення шлюбних стосунків він з сином проживає окремо в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Після припинення сімейних стосунків, за погодженням з ОСОБА_2 , вони визначились з місцем проживання їхнього спільного сина ОСОБА_3 по місцю його реєстрації та проживання, про що 04.01.2024 року уклали нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Вказував, що встановлення даного факту має для нього важливе юридичне значення, оскільки підтвердить статус «одинокого батька» і дасть йому можливість оформити документи щодо соціальної допомоги на дітей, які виховуються тільки одним із батьків, змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати з ним за кордон, без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом із дитиною, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин, реалізувати право одинокого батька на першочергове отримання житла.

Чинним законодавством України не конкретизовано перелік пільг, право на отримання яких надається одинокому батьку, однак він користується тими ж правами, що і одинока матір.

Так, стаття 184 Кодексу законів про працю України встановлює заборону у відмові одинокій матері в прийнятті на роботу, зниження заробітної плати та у звільненні за ініціативою роботодавця до досягнення дитиною 14-літнього віку. Якщо роботодавець відмовляє у прийнятті на роботу, то в такому разі він повинен надати письмові пояснення, а жінка, якій відмовлено у роботі, має право звернутись до суду.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відпустки» одинокій матері, батьку надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів (без урахування святкових і неробочих днів). Невикористану за попередні роки додаткову відпустку одинока мати може взяти в будь-який ч ас, або ж у разі звільнення вона буде компенсована грошима. Крім того, їм даються щорічні відпустки у зручний для них час.

Статтею 45 ЖК Української РСР передбачено право на першочергове отримання житла одинокими матерями, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно з ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одинокі матері мають право на фінансову підтримку дитини в розмірі, встановленому ст.18-3 цього ж закону.

В порядку передбаченому п. «а» підпункту 169.1.3 ст. 169 Податкового кодексу України, одинокій матері надається податкова соціальна пільга у розмірі, що дорівнює 150% суми звичайної податкової соціальної пільги у розрахунку на кожну дитину віком до 18 років.

Порядок встановлення правового статусу «одинокого батька», не врегульовано законодавством, однак Верховний Суд вбачає можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином для набуття статусу «одинокий батько», необхідні дві умови: 1) не перебування у шлюбі; 2) виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Враховуючи викладене, заявник просив встановити факт самостійного виховання ним сина ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 до суду не з`явилися, натомість подали заяви про здійснення розгляду справи без їхньої участі.

Окрім цього, в заяві від 30.01.2024 року заінтересована особа ОСОБА_2 зазначила, що підтверджує викладені в заяві обставини та не заперечує щодо її задоволення.

У відповідності до вимог ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 26.06.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у м. Києві ВДРАЦС за актовим записом №1109.

Під час шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.01.2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

04.01.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу Шамброю В.А.

Згідно п.1.3. вказаного Договору, місцем проживання дитини ОСОБА_3 сторони визначили місце проживання батька.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади малолітній ОСОБА_3 зареєстрований разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження сім`ї від 18.01.20214 року, складеного комісією, в складі депутата ОСОБА_5 , та сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_3 зареєстровані та спільно проживають у квартирі батьків. ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує свого малолітнього сина, ОСОБА_3 .

Згідно п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема перебування фізичної особи на утриманні.

Окрім цього, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У спірних правовідносинах суд виступає у ролі арбітра, який уповноважений всебічно сприяти розгляду справи та, за результатом такого розгляду, постановити рішення.

При цьому, одним з головних аспектів здійснення цивільного судочинства є принцип диспозитивності, за яким суд зобов`язаний розглянути справу в межах заявлених позивачем вимог та не уповноважений виходити за їх межі.

Тобто, цивільний процесуальний закон не передбачає право суду, під час розгляду справи по суті, ініціювати на власний розсуд розгляд позовних вимог, відмінних від заявлених позивачем, та не вправі змінювати їх формулювання, викладене в прохальній частині позову.

З досліджених судом доказів встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , який здійснює його самостійне виховання та утримання, а тому, із врахуванням обґрунтування необхідності встановлення даного юридичного факту, суд вважає за необхідне задовольнити подану заяву.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,315-319, 352, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Ратушенко