Справа № 946/8439/23
Провадження № 2/946/1257/24
31 січня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого - судді Баннікової Н.В.
за участю секретаря Клопот М.П.,
розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок, -
У жовтні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що 29.07.1996 року між позивачем з однієї сторони та ОСОБА_2 , з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Українській товарній біржі за № 1350. Договір був посвідчений Одеською товарною біржою відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», який діяв станом на момент укладення договору. З моменту укладення договору вона відкрито володіє та користується нерухомим майном, проте фактично будучи власником житла, вона позбавлена можливості розпоряджатись ним на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду для підтвердження дійсності укладеного договору та визнання права власності на придбане майно.
Представник позивача адвокат Константинов В.І. подав до суду заяву, якою просить поновити строк для звернення з позовом до суду, справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила та не подала відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Так, відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1350 від 29.07.1996 року ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 придбала частку житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.9).
Вказаний договір було зареєстровано Одеською товарною біржою 29.07.1996 року за № 1350 (а.с.9).
Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.6 договору.
Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Станом на 2024 рік договір нотаріально не посвідчено.
Згідно ст.71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.
Відповідно до ст.80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.
Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.
Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,47,48,62,71,80,224,227 ЦК України в редакції 1963 року, п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82,223,258,259,264,265,280-289,353 ЦПК України, -
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою.
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , посвідчений Одеською товарною біржою 29.07.1996 року за номером № 1350.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В.Баннікова