ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/531/21 Номер провадження 22-ц/814/250/24Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря: Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справуза апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Олександра Васильовича на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року, постановлену суддею Гольник Л.В., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Яровий Олександр Борисович.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просив встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між ним та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити черговість одержання права на спадкування.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Яровий О.Б., залишено без розгляду з підстав передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , та подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що він повідомляв головуючого суддю про те, що не може бути присутнім на судовому засіданні 22.09.2022 року у зв`язку із загостренням хвороби, вказані обставини підтверджується заключенням лікаря травматолога від 22.09.2022 року.

Тому вважає, що судом першої інстанції не було в повній мірі досліджено поважність неявки представника позивача у судове засідання, яке було призначено на 22.09.2022 року.

Окрім того просив скасувати ухвалу в частині стягнення витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Гончаренко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 пояснив, що був повідомлений належним чином про судові засідання, які були призначені на 08.09.2022 року та на 22.09.2022 року, проте до суду не з`явився, оскільки 08.09.2022 року був задіяний у іншому судовому процесі, про що була написана відповідна заява, а на судове засідання 22.09.2022 року не мав можливості з`явитися у зв`язку із загостренням хвороби, вказані обставини підтверджується заключенням лікаря травматолога від 22.09.2022 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Гончаренко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 дослідивши матеріали справи та перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач та його представник повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомили та не надали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43,44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Статтею 128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

За змістом пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20, від 09 грудня 2021 року у справі № 754/16126/16 тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що на судові засідання, які були призначено на 08.09.2022 року на 10 год. та на 22.09.2022 року на 10 год. ОСОБА_5 та його адвокат Гончаренко О.В. були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим листом з повідомленням( а.с.29-30).

Окрім того слід зазначити, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції адвокат Гончаренко О.В. підтвердив, що він та позивач ОСОБА_1 були належним чином повідомлені про судові засідання, які призначені на 08.09.2022 року та на 22.09.2022 року, зважаючи на те, що суд призначаючи справу на вказані дати одночасно погоджував їх з адвокатами.

Посилання адвоката Гончаренка О.В. на те, що ним 07.09.2022 року було подано заяву про відкладення розгляду справу в зв`язку із зайнятістю в іншому процесі не може бути поважною причиною неявки в судове засідання на 08.09.2022 року, оскільки вказане не підтверджено належними доказами.

Також не заслуговують на увагу доводи адвоката Гончаренка О.В. про те, що він не міг бути присутнім в судовому засіданні, яке було призначено на 22.09.2022 року у зв`язку із загостренням хвороби, оскільки клопотання про перенесення слухання справи від адвоката Гоначенка О.В. та скан копію довідки із висновком лікаря травматолога від 22.09.2022 року ним було направлено на електронну пошту до суду першої інстанції вже після проведення судового засідання, тому суд об`єктивно не міг знати причини неявки в судове засідання, оскільки клопотання не було подано завчасно.

Посилання адвоката на те, що він з`явився до суду, проте не мав можливості взяти участь у судовому засіданні про що повідомив суд, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних доказів на підтвердження даної обставини ним не надано.

За вказаних обставин районний суд дійшов вірного висновку про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача та його представника.

Між тим, стягуючи витрати на правову допомогу районний суд виходив із їх співмірності та доведеності.

Проте, колегія судів не погоджується із вказаним висновком районного суду з огляду на наступне.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір № 176 про надання правничої допомоги та адвокатських послуг 29.03.2021 року, Додаткову угоду № 1 до Договору № 196 та Додаткову угоду № 2 до Договору № 196, розрахунок витрат професійної правничої допомоги, яка склала 15000 грн., квитанція № 196 від 04.04.2022 року про сплату 15000 грн. відповідачем адвокату.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

Із матеріалів справи вбачається, що дана справа не відноситься до справ значної складності, обсяг матеріалів справи є незначним.

Написання відзиву на позовну заяву даної категорії справ, складання адвокатських запитів, клопотань, для досвідченого адвоката не потребує значного часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи.

У постанові Верховного суду від 04 лютого 2020 року у справі № 280/1765/19 (провадження №К/9901/607/20) міститься правовий висновок про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`активного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи викладене, а також складність справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих втрат апеляційний суд дійшов висновку про зменшення витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з позивача з 15000 грн. до 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончаренка Олександра Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2022 року в частині стягнення судових витрат змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу з 15000 грн. до 5000 грн.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05.02.2024.

Головуючий О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І. Пилипчук