УХВАЛА

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 345/2177/23

провадження № 61-1131ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про встановлення фактів дискримінації у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання неправомірними дій і рішень відповідача, стягнення грошової компенсації у розмірі дворічного середнього заробітку,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського, у якому просив суд: визнати неправомірними дії відповідача та встановити наявність у них фактів дискримінації (мобінг) у сфері праці; зобов'язати відповідача усунути дискримінацію шляхом виплати на користь позивача грошової компенсації у розмірі дворічного середнього заробітку у зв'язку з відмовою відповідача поновлювати позивача на рівнозначній посаді; стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію у розмірі дворічного середнього заробітку проректора з науково-педагогічної діяльності та інноваційного розвитку згідно зі штатним розкладом на 2023 рік.

Ухвалою Калуськогоміськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2023 року справу визнано малозначною та відкрито спрощене провадження у справі.

Рішенням Калуськогоміськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського та встановлено факт дискримінації (мобінг) у сфері праці щодо ОСОБА_1 .

Стягнуто з Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського на користь ОСОБА_1 524 712, 00 грн грошової компенсації.

Стягнуто з Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського на користь ОСОБА_1 2 147, 20 грн судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року рішення Калуськогоміськрайонного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2023 року в оскаржуваній частині змінено.

Скасовано в частині стягнення з Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського на користь ОСОБА_1 524 712, 00 грн грошової компенсації та стягнення судового збору в розмірі 2 147, 20 грн.

В цій частині ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського про стягнення грошової компенсації у розмірі дворічного середнього заробітку відмовлено.

В іншій оскаржуваній частині рішення залишено без змін.

Стягнуто з Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 073, 60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 7 870, 68 грн.

18 січня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у вказаній справі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

ОСОБА_1 вказує, що справа становить значний суспільний інтерес та має для нього виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Заявник посилається на те, що його касаційна скарга становить значний суспільний інтерес в Україні в частині напрацювання судової практики у сфері трудових правовідносин та захисту порушених трудових прав громадян, а саме - дискримінації у сфері праці (мобінгу), у зв'язку з його членством у професійній спілці та антикорупційною діяльністю.

ОСОБА_1 також вважає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки, грубо порушуючи конституційні норми на працю, принижуючи його честь і гідність дискримінаційними діями тощо, його було позбавлено заробітку та доходів за період з 15 березня 2019 року по сьогодні, внаслідок чого він змушений позичати кошти на проживання. Крім того, у зв'язку з дискримінацією з боку роботодавця, постійними приниженнями з боку посадових осіб відповідача він підірвав своє здоров'я та став особою з інвалідністю ІІ групи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказували б на те, що предмет спору у цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Стосовно посилання заявника на виняткове значення для нього цієї справи, то слід зазначити, щооцінка судом «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Аналіз наведених ОСОБА_1 у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останнього внаслідок прийняття такого судового рішення.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржуване судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, заявник у касаційній скарзі не зазначає.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення у постанові Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Таврійського національного університету ім. В. І. Вернадського, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про встановлення фактів дискримінації у сфері праці, усунення дискримінації шляхом визнання неправомірними дій і рішень відповідача, стягнення грошової компенсації у розмірі дворічного середнього заробітку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко