Справа №469/1011/20
Провадження № 22-ц/812/285/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою Л.М.,

за участі представника позивача - адвоката Степіної Н.Г.,

представників відповідачів - адвокатів Кириличенко О.А., Єнової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

представника відповідача ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Єновою Лілією Миколаївною

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Тавлуєм В.В., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Єнової Лілії Миколаївни про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права вимоги та іпотекодержателя за договором іпотеки

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про визнання права вимоги та іпотекодержателя за договором іпотеки.

04 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Степіна Н.Г. надала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року задоволена частково.

З метою забезпечення позову у цивільній справі №469/1011/20 заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 20/2017, заведена приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Кармасьовою О.В. 08 грудня 2017 року) в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна:

- туристично-котеджного комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 9), розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельних ділянок: кадастровий №:12:045:0020 (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09) та кадастровий №:12:045:0019 (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09), розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти вимог про накладення арешту та заборону відчуження на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на туристично-котеджний комплекс бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 9), розташований за адресою: АДРЕСА_2 та земельні ділянки: кадастровий №:12:045:0020 (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09) та кадастровий №:12:045:0019 (номер об`єкта в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09), розташовані за адресою: АДРЕСА_2 - відмовлено

29 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Єнова Л.М. звернулася до суду із заявою про застосування зустрічного забезпечення позову.

Заяву обґрунтовано тим, що 19 грудня 2023 року Березанським районним судом Миколаївської області, розглянуто по суті заяву представника позивача - адвоката Степіної Н.Г. про забезпечення позову та з метою забезпечення позову у цивільній справі №469/1011/20 заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , який помер, щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , та двох земельних ділянок за цією ж адресою.

Враховуючи, що з 22 лютого 2022 року та до теперішнього часу на всій території України введено та діє воєнний стан, існування реальної загрози життю і здоров`ю відповідача ОСОБА_1 , який був вимушений евакуюватися з родиною до іншої країни, довгий час ОСОБА_1 вимушений перебувати в чужій країні, далеко від свого місця простійного проживання, без роботи, без можливості працевлаштування для задоволення побутових потреб своєї сім`ї, проживаючи в умовах обмежених можливостей та заборон, представник відповідача вважає, що застосоване судом ухвалою від 19 грудня 2023 року забезпечення позову призведе до значної суми понесених збитків (заборона нотаріусу провести відповідні нотаріальні дії по оформленню права спадкоємця на належну по закону частку ОСОБА_1 у спадковому майні після смерті ОСОБА_4 ).

Застосування зустрічного забезпечення відповідно до частини 3 статті 154 ЦПК України є обов`язковим у випадку, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідачеві, які можуть бути спричиненні забезпечення позову, у випадку відмови у позові.

Зважаючи на наведене, представник відповідача просила застосувати зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача у визначений судом термін часу внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 300000,00 грн.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Єнової Л.М. про застосування зустрічного забезпечення позову у цивільній справі №469/1011/20 (провадження №2/469/83/24) відмовлено.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції вказав, що представником відповідача ОСОБА_1 в обґрунтування заяви не надано доказів на підтвердження можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову та їх розміру, для оцінки співмірності заходів зустрічного забезпечення позову, які вона просить суд застосувати, заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову

Доводи представника щодо відсутності у позивача в Україні зареєстрованого місця проживання, суперечать матеріалам справи (Т.1, а.с.16, 126, 130) та не містять посилання на наявність доказів зворотнього.

Таким чином, враховуючи, що позивач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання та індивідуальний податковий номер в Україні, що представником відповідача ОСОБА_1 не зазначено, не обґрунтовано та не підтверджено розміру збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, суд вважає, що підстави для застосування зустрічного забезпечення є недоведеними.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Єнова Л.М. зазначала, що оскаржувана ухвала суду прийнято судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, тому просила про її скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення заяви.

Так, вказувала, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо вищевказаного майна (нєжитловий об`єкт та земельні ділянки). При цьому позивач заявив позовні вимоги про визнання за ним права Іпотекодержателя на це майно, яке фактично є окремим/самостійним від іпотечного об`єктом та право власності на яке з 2006 року належить померлому власнику ОСОБА_4 .

Слід враховувати, що відносно спірного майна, на яке позивачем в цій справі заявлені вимоги про визнання права, з 2014 року вже було вжито заходів забезпечення позову у виді арешту в іншій цивільній справі №469/1568/14.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про застосування зустрічного забезпечення позову, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Єнова Л.М. зазначила про те, що Березанський районний суд Миколаївської області, розглянувши по суті заяву представника позивача - адвоката Степіної Н.Г. про забезпечення позову, постановив ухвалу від 19 грудня 2023 року про часткове її задоволення.

Враховуючи, що з 22 лютого 2022 року та до теперішнього часу на всій території України введено та діє воєнний стан, існування реальної загрози життю і здоровлю відповідача, який був вимушений евакуюватися з родиною до іншої країни, довгий час ОСОБА_1 вимушений перебувати в чужій країні, далеко від свого місця простійного проживання, без роботи, без можливості працевлаштування для задоволення побутових потреб своєї сім`ї, проживаючи в умовах обмежених можливостей та заборон, представник відповідача вважав/вважає, що застосоване судом ухвалою від 19 грудня 2023 року забезпечення позову призведе до значної суми понесених збитків (заборона нотаріусу провести відповідні нотаріальні дії по оформленню права спадкоємця на належну по закону йому частку у спадковому майні після смерті батька).

У зв`язку з цим, представник відповідача вважав/вважає, що застосування зустрічного забезпечення є обов`язковим, оскільки в матеріалах цієї справи відсутні належні докази того, що у позивача в Україні є місце проживання (перебування) чи місцезнаходження, а лише копія паспорту позивача як громадянина іноземної держави

Правом на подачу відзиву учасники справи не скористалися.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Єнова Л.М. апеляційну скаргу підтримала, просила про її задоволення.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Степіна Н.Г. апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Кириличенко О.А. апеляційну скаргу визнала, просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, належним чином, що в числу приписів частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи між сторонами виник спір та позивач заявив позовні вимоги про визнання права вимоги та іпотекодержателя за договором іпотеки.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року застосовані заходи забезпечення у вигляді заборони всім суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам прав на нерухоме майно: державним та приватним нотаріусам, державним та приватним виконавцям, іншим акредитованим суб`єктам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольських міських, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністраціях), окрім Міністерства юстиції України, вчиняти будь-які реєстраційні дії з відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 20/2017, заведена приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області Кармасьовою О.В. 08 грудня 2017 року) в Державному реєстрі речових прав щодо нерухомого майна:

- туристично-котеджного комплексу бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та земельні ділянка: кадастровий №:12:045:0020 та №:12:045:0019, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з заявою про зустрічне забезпечення позову, відповідач ОСОБА_1 обґрунтовував свою заяву тим, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, та визначений судом вид забезпечення позову може спричинити йому матеріальні збитки. Вказані обставини є обов`язковими для застосування зустрічного забезпечення. За такого просила зобов`язати позивача у визначений судом термін часу внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 300000,00 грн.

Судом першої інстанції не встановлено наявність передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України свідчить про те, що для його застосування необхідно встановити сукупність таких обставин:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України;

2) позивач або взагалі не має на території України майна або розмір (вартість) його майна на території України недостатній для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто на суд покладається обов`язок застосувати зустрічне забезпечення лише за наявності одночасного встановлення зазначених обставин у їх сукупності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 295/940/20,від 01 квітня 2020 року у справі № 318/854/18.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

За змістом наведених правових норм інші заходи зустрічного забезпечення, відмінні від внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів, можуть бути вжиті судом лише за встановленої відсутності у позивача можливості внести відповідну суму.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач є громадянином Королівства ОСОБА_6 .

За матеріалами справи, зокрема, договору позики, договору іпотеки та довіреності від 22 грудня 2019 року, посвідченої у м. Женева, на представництво його інтересів ОСОБА_7 , вказано, що місце проживання позивача на території України - АДРЕСА_3 та ідентифікаційний номер. Проте представник позивача належних доказів на підтвердження зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України не надала, а матеріали справи таких не містять.

За такого, саме по собі посилання в договорах та довіреності, які є в матеріалах справи щодо місця проживання позивача на території України, не є належними та допустимими доказами підтвердження таких обставин.

Між тим, представником позивача у якості доказу наявності у позивача майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, надала суду Довідка філії АТ «Укрексімбанк» у м. Миколаєві про рух коштів за період з 15 квітня 2021 по 15 грудня 2023 р. по рахунку позивача. Відповідно до вказаної довідки банку обороти по рахунку склали 1 245 324,47 грн.

Стороною відповідача наявність цього майна не спростована.

Зважаючи на те, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України, проте має на території України майна, розмір (вартість) якого є достатньою для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, покладання обов`язку застосувати зустрічне забезпечення можливе лише за наявності одночасного встановлення зазначених у пункті 1 частини 3 статті 154 ЦПК України обставин у їх сукупності, колегія суддів не вбачається підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Крім того, категорія «збитки» регламентується нормами матеріального права в межах Цивільного кодексу України.

Збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, a також витрати, які особа здійснила або мусить здійснити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Законодавець встановленням права відшкодування збитків у визначених випадках керується мотивами, що спрямовані на захист відповідача, який з вини позивача необґрунтовано зазнав збитків, пов`язаних із виконанням ухвали про забезпечення позову. Тому, в разі виникнення спірних питань щодо відшкодування збитків, суд має тлумачити норми права, враховуючи мотиви законодавця. Право на відшкодування збитків, пов`язаних із виконанням ухвали про забезпечення позову, захищає права та інтереси відповідача, який необґрунтовано з вини особи, на користь якої було вжиті заходи забезпечення позову, зазнав збитків. Далі відповідач має право заявити позов про відшкодування збитків, що викликані заходами забезпечення позову.

Таким чином, дослідження та аналіз норм чинного цивільного процесуального законодавства України щодо правової регламентації зустрічного забезпечення та регламентації поняття збитки у цивільному законодавстві України свідчить про те, що стаття 154 ЦПК України регламентує захист інтересів відповідача саме від матеріальних збитків, які він може понести у зв`язку з забезпеченням позову позивача.

Звертаючись з заявою про застосування зустрічного забезпечення відповідач визначив розмір зустрічного забезпечення 300 000 грн, обґрунтувавши необхідність застосування зустрічного забезпечення тим, що позивач не проживає на території України, а він у зв`язку введенням воєнного стану та існуванням реальної загрози життю і здоров`ю, вимушений евакуюватися з родиною до іншої країни, далеко від свого місця простійного проживання, без роботи, без можливості працевлаштування для задоволення побутових потреб своєї сім`ї, проживаючи в умовах обмежених можливостей та заборон.

Частиною 5 статті 154 ЦПК України передбачено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач, у зв`язку із забезпеченням позову.

Оцінка співмірності здійснюється, крім іншого, з урахуванням співвідношення права та інтересу, які просить захистити заявник, вартості майна, на яке накладається арешт, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. При цьому в ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення вказується розмір останнього або інші дії, які повинен вчинити заявник у порядку зустрічного забезпечення, а також строк його надання, котрий не може перевищувати 10-ти днів з дня постановлення ухвали.

Проте, в заяві про застосування зустрічного забезпечення відповідачем не викладено обставин стосовно збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, а міститься лише посилання на не проживання на території України позивача.

Оскільки доказів того, що обраний позивачем та застосований судом в ухвалі Березанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2023 року захід забезпечення позову призведе до можливих матеріальних витрат відповідачем унаслідок його застосування, як до заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення, так і під час апеляційного розгляду відповідачем не надано, відокремлені матеріали таких доказів не містять, та враховуючи відсутність обставин, визначених у ч. 3 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення не може бути застосовано.

Твердження апелянта про те, що з метою гарантії захисту його особистих майнових прав або інтересів, необхідно вжити зустрічні заходи забезпечення позову, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не дають підстав для задоволення заяви про зустрічне забезпечення.

Інші доводи апеляційної скарги колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Отже ухвала суду не відповідає нормам процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, то її слід змінити.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, мотивувальну частину оскаржуваної ухвали слід змінити виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, у відповідності до статті 376 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 , подану адвокатом Єновою Лілією Миколаївною, задовольнити частково.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 02 лютого 2024 року.