Дата документу 31.01.2024Справа № 554/9285/21
Провадження № 2/554/2571/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Сініцина Е.М.,

за участю секретаря судового засідання - Леуської Л.Я.,

розглянувши в загальному провадженні в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулась позивачка ОСОБА_1 з позовом до відповідачів - Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, про відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві зазначає, що вона написала заяву від 15.03.2021 року на ім`я голови виконавчого комітету про поновлення її на квартирній черзі після її відмови від вже наданої квартири, яку отримала з масою санітарно-технічних порушень, що потягло ушкодження здоров`я її та членів її сім`ї. Але отримала Відповідь від 09.08.2021 року за підписом ОСОБА_2 , де запропоновано стати в чергу, а в розгляді на ВК її питання знову відмовили. 08 вересня 2021 року вона поскаржилась до Голови міської Ради на дії ОСОБА_2 , але відповіді так і не отримала. Вона вживала заходи, щоб отримати код ЄДРПОУ виконавчого комітету міської ради, але їй відмовили в наданні такої інформації, чим перешкоджали в написанні позовної заяви у суд. Виконком не поновлює на квартирній черзі після її відмови від квартири, яка була надана з порушеннями санітарно-технічних вимог. Виконком не розглядає її багаторазові звернення про поновлення її на квартирній черзі. Надають недостовірну інформацію в офіційних документах, що вбачається з відповіді Виконкому від 18.02.2021 року, де вказано, що вона - ОСОБА_1 взята на облік 08.07.1992 року до пільгового списку одиноких матерів, а в дійсності - вона отримала 23.07.1982 року малосімейку без зняття з черги. Вона стояла на двох чергах - на загальній, і як одинока матір. Квартиру отримала за Рішенням Виконавчого Комітету №164 від 11.05.1994 році. Будинок в дійсності 10 поверховий, а не 9 поверховий як зазначено в Відповіді, тому вважає, що в Відповіді міститься недостовірна інформація, що принижує її честь та гідність. Надання їй недостовірної інформації, не поновлення її на пільговій черзі, не надання житла, призводить до витрачання часу для відновлення її порушеного права. При ходьбі по інстанціям зносилися речі та обув, вона отримала моральні страждання, що підтверджується станом її здоров`я - втрачений імунітет, варикозна хвороба ніжних кінцівок, тромбофлебіт, гіпертонічний криз, що загрожує інфарктом або інсультом, пенсійний вік. Вона стверджує, що юридичні особи повинні усвідомлювати що її здоров`я та життя безцінне, тому вона просить стягнути одноразову виплату у розмірі 1 500 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з протиправними діями, з кожного з відповідачів по 750 000,00 гривень.

Відповідачем - Виконавчим комітетом Полтавської міської ради наданий відзив на позовні заяву (т.1 а.с.189-194) та представником в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_1 звернулася до суду на підставі ст.1173 ЦК України, не зазначивши законні підстави та норми Закону для стягнення моральної шкоди. Крім того, жодним судовим рішенням не встановлено протиправність дій чи бездіяльності відповідача. Позивачка не надає доказів спричинення їй

шкоди, протиправності діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, не встановлена вина заподіювача шкоди. Також вказують, що за зверненнями ОСОБА_1 до виконавчому комітету Полтавської міської ради та прокурора м. Полтави, неодноразово приймалися Рішення та було відмовлено в відмові та заміни квартири АДРЕСА_1 , оскільки жиле приміщення знаходиться в задовільному стані, що підтверджено висновками комісії та результатами дослідження Полтавської міської СЕС від 25.10.2012 року. Вказані Рішення виконкому Полтавської міської ради не визнавались протиправними та не скасовувались. Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2010 року у справі № 2а-1003/10/1670, квартира позивачки №6 була визнана придатною для проживання і такою, що відповідає всім санітарним та технічним нормам. Такого ж висновку дійшов і Октябрський районний суд м. Полтави в постанові від 23.09.2011 року у адміністративній справі № 2а-3721/11, якою відмовлено прокурору м. Полтави про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 379 від 14.11.2008 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 року у справі № 1622/2а-3721/11, Постанова Октябрського районного суду м. Полтави залишено без змін. У відповідності до змісту вищезазначених судових рішень встановлені преюдиційні обставини, що актами відповідних комісійних обстежень від 18.04.2000, 29.06.2005, 06.02.2007, 02.10.2007 року, порушень санітарних та технічних норм у квартирі АДРЕСА_1 - не виявлено. Тому вони стверджують, що позивачка не довела обставини, зазначені нею в позовні заяві про непридатність житла для проживання, про не розгляд її звернень, відповідно, про спричинення їй моральної шкоди, тому просять в позові відмовити.

Відповідач - Управління майном комунальної власності міста надав відзив (т.1 а.с.177-180), а також представник в судовому засіданні зазначив, що питання щодо неналежних житлово-побутових умов у квартирі АДРЕСА_1 , що ініційовані численними зверненнями Позивачки, неодноразово розглядалися органами державної влади, органами місцевого самоврядування, до компетенції яких належить здійснення перевірки відповідності санітарним та технічним нормам жилих приміщень, а також ставали предметом декілька судових розглядів. Протягом більше двадцяти років ОСОБА_1 звертається у різні інстанції стосовно питання надання житла їй та сім`ї її сина, мотивуючи тим, що, на її думку, квартира у якій мешкає сім`я не відповідає санітарно-технічним нормам, що спричиняє хвороби всіх членів сім`ї та онуків, в зв`язку з чим, Виконавчим комітетом Полтавської міської ради неодноразово створювались комісії, з метою обстеження її житлових умов, із залученням представників місцевої влади, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавського технічного університету ім. Ю. Кондратюка, депутатів міської ради, обласної та міської санітарно-епідеміологічних станцій, Управління надзвичайних ситуацій, інституту «Міськбудпроект». За результатами обстежень встановлено, що будинок збудовано у відповідності до будівельних норм, проявів вологості на стінах не виявлено, опалювальна система знаходиться в задовільному стані. Згідно з висновками комісії, скарги громадянки ОСОБА_3 на сирість, підвищену вологість повітря у квартирі та стан системи опалення, є безпідставними.

Також, за зверненнями громадянки ОСОБА_1 протягом минулих років Полтавським домобудівельним комбінатом та Управлінням капітального будівництва Полтавського міськвиконкому проведено в квартирі ремонтні роботи по заміні лінолеуму з утепленою основою, заміні шпалер, замінено конвектори на чавунні радіатори, встановлено подвійні вхідні двері, облаштовано та засклено балкон.

З часу введення в експлуатацію будинку по АДРЕСА_2 , скарг від інших мешканців будинку на незадовільні умови проживання, підвищений рівень вологості, в жодні інстанції не надходило.

Таким чином, ґрунтуючись на викладеному, вони вважають, що не спричинили моральної шкоди позивачці, тому просять відмовити в позові у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників справи, повно та всебічно дослідивши надані докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав

та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В ч.4 ст.82 ЦПК України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що спір про невідповідність стану квартири технічним чи санітарним нормам між сторонами триває з 1994 року, тобто з моменту отримання позивачкою квартири. З того часу були проведені ряд дій по обстеженню комісіями технічного стану та відповідність санітарним нормам квартири та надані декілька Рішень з приводу відмови позивачки від квартири, поновлені її на пільговій черзі та наданні іншого житла.

Вказані обставини підтверджено Листами (т.1 а.с.54-56, 60, 142-143, 147, 151-170), Актами обстеження квартири (т.1 а.с.57-59, 61-63), Рішення виконкому (т.1 а.с.139-140,144, 148), Додатком (т.1 а.с.141), Протоколами засідання громадської комісії від 23.02.2016 року №Пр/01-05/04-01 та від 13.06.2017 року №Пр/01-05/04-06 (т.1 а.с.144-146, 149-150) та іншими.

Крім того, спір між сторонами був предметом розгляду в судах, що підтверджено Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2010 року у справі №2а-1003/10/1670, де встановлено, що квартира позивачки №6 була визнана придатною для проживання і такою, що відповідає всім санітарним та технічним нормам (т.1 а.с.195-196), Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.10.2010 року у справі №2-а-1003/10/1670 (т.1 а.с.197), Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.09.2011 року у адміністративній справі №2а-3721/11, відмовлено прокурору м. Полтави про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради № 379 від 14.11.2008 року (т.1 а.с.198-200), Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2012 року у справі № 1622/2а-3721/11 (т.1 а.с.201).

Але суд зазначає, що предметом розгляду в даній справі є відшкодування моральної шкоди, саме так виклала свої позовні вимоги позивачка.

Позивачкою не зазначені норми Закону за якими вона просить стягнути моральну шкоду, чи за нормами Цивільного Кодексу України, чи за нормами Закону України «Про захист прав споживачів», чи іншого Закону і вона не змогла уточнити зазначене питання в судовому засіданні.

Однак, враховуючи, що позивачка зазначала в позовній заяві ст.1173 ЦК України, в частині 1 якої закріплено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, то суд вважає, що підлягають застосування норми Цивільного Кодексу України.

Тобто підлягають встановленню спричинення позивачці шкоди, а оскільки предметом позову є відшкодування моральної шкоди, відповідно, підлягає встановленню саме спричинення моральної шкоди та якими незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

В частинах 1 та 2 статті 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду закріплені в ст..1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Тобто, суд вважає, що позивачка повинна довести порушення її прав, своє право на відшкодування моральної шкоди, і в чому моральна шкода полягає, а також вказати підстави за якими може бути стягнута моральна шкода.

На підставі наданих позивачкою доказів, судом встановлено, що не визнавались незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади або органу місцевого самоврядування і такі порушення не встановлювалось судовими рішеннями, тому позивачкою не доведено порушення її прав.

Зазначене виключає законність вимог про відшкодування моральної шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 не доведено в чому моральна шкода полягає, оскільки відсутні докази, що будь-які дії чи бездіяльність відповідачів спричинили фізичну біль та страждання, яких вона зазнала у зв`язку: з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправністю поведінки щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та її гідності.

Тому посилання позивачки навтрачений імунітет, варикозну хворобу ніжних кінцівок, тромбофлебіт, гіпертонічний криз, що загрожує інфарктом або інсультом (т.1 а.с.39-43, т.2 а.с.67,68,69), пенсійний вік, жодним доказом не доводить зв`язок між позовними вимогами до відповідачів та отриманням нею інвалідності.

Відповідно, ОСОБА_1 не надає доказів спричинення їй шкоди, протиправності діяння особи, котра її завдала, причинного зв`язку між ними, відсутнє встановлення вини заподіювача шкоди, як вимагає ч.1 ст.1167 ЦК України.

Що стосується вказаних позивачкою обставин про надання їй недостовірної інформації, а саме про те, що вона взята на квартирний облік 08.07.1992 року до пільгового списку одиноких матерів, а в дійсності - вона отримала 23.07.1982 року малосімейку без зняття з черги, та те, що будинок в дійсності 10 поверховий, а не 9 поверховий як зазначено в Відповідях виконкому, суд вважає, що така інформація, не може принижувати честь та гідність ОСОБА_1 , оскільки зазвичай під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, тобто кожна людина - особистість, яка заслуговує на повагу до себе, а з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Вказана інформація не може будь-яким чином зачитати особистість позивачки або знижувати соціальну її оцінку в очах оточуючих, відповідно, така інформація не може принижувати честь та гідність позивачки.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені безпідставно та необґрунтовано, тому в позові необхідно відмовити.

Питання про судові витрати суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

Оскільки в позові відмовлено, а враховуючи, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджено посвідченням (т.1 а.с.67,68), то судові витрати відносяться за рахунок держави на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,263,265,268,273,280,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції, шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідач - Виконавчий комітет Полтавської міської ради, місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 36, код в ЄДРПОУ - 05384689.

Відповідач - Управління майном комунальної власності міста, місцезнаходження: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 36, код в ЄДРПОУ - 13967034.

Суддя: Е.М. Сініцин.