Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3631/23
Провадження №: 6/332/97/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Заводського районного суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_1 в особі адвоката Шумського Ігоря Васильовича про розстрочення виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2024 року ОСОБА_1 в особі адвоката Шумського Ігоря Васильовича звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2023 у справі №332/3631/23 з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було стягнуто заборгованість за договором №4935348 від 18.10.2021 про надання споживчого кредиту у розмірі 49200, 00 гривень, понесені судові витрати зі сплати судового збору 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Загалом за цім рішенням з відповідача було стягнуто 53847, 20 грн. Разом з тим, відповідач є військовослужбовцем. В останні місяці існує проблема з фінансуванням заробітних плат. Наразі ОСОБА_1 перебуває у скрутному матеріальному становищі. Окрім того, ОСОБА_1 є батьком двох неповнолітніх дітей. У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не має змоги сплатити суму боргу одним платежем, просить розстрочити термін на 12 місяців у розмірі 4487,26 грн.

Представник заявника та заявник у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце повідомлені належним чином. Заяви та клопотання на адресу суду не надходили. У заяві про розстрочення виконання рішення суду представник просив розглядати справу у їх відсутності.

Представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Неявка сторін та інших осіб, згідно ч. 3 ст. 433 України, не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа на виконання.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, шо рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2023 у справі №332/3631/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - задоволено, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було стягнуто заборгованість за договором №4935348 від 18.10.2021 про надання споживчого кредиту у розмірі 49200, 00 гривень, понесені судові витрати зі сплати судового збору 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржено не було, на даний час набрало законної сили.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Визначальним фактором є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Положення ст. 435 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а тому суду надана можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням усіх обставин справи.

Як зазначається в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 по справі № №2а-25767/10/0570, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що проблеми із фінансуванням заробітних плат для військовозобов`язаних, а також перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей є обставинами, які вказують на його скрутне матеріальне становище.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, заявником була надана Довідка з пенсійного фонду України, з якої вбачається, що за 2023 рік ОСОБА_1 отримав 670473,28 грн., що в 12,5 разів перевищує суму боргу.

Ураховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вищенаведені заявником обставини не є підставою для розстрочення виконання рішень в розумінні ст. 435 ЦПК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, у зв`язку з відсутню належних та допустимих доказів, які мали підтвердити позицію заявника та можуть брати враховані судом при вирішенні питання розстрочки виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 260, 435 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі адвоката Шумського Ігоря Васильовича про розстрочення виконання рішення суду № 332/3631/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ю.І. Ретинська