ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-др/753/23/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" січня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДАНЬКО В.В.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ;

представник позивача Боряк Г.Ю. ;

відповідача ОСОБА_3

представників відповідача 1 - ОСОБА_3 Жогіної О.О. ;

Піліпенка Д.О.

відповідач 2 не з`явилась;

третьої особи ОСОБА_5 ;

третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна не з`явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстраційних дій.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни - відмовлено.

26.12.2022 відповідачем 1 ОСОБА_3 через електронну пошту суду надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій остання просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 48 983,00 грн., а також понесені витрати за проведення комісійної судово-медичної експертизи у розмірі 30 859,00 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.01.2023 призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами на 23.02.2023 - 10:00 год., однак, розгляд заяви було знято з рогляду, оскільки 14.02.2023 з Київського апеляційного суду надійшов запит щодо направлення матеріалів даної справи для розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.06.2023 прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстраційних дій.

Визнано нечинним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 та закрито провадження у справі.

09.01.2024 начальником відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Авдєєвою Т.В., дану справу передано судді Каліушку Ф.А. для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні, яке відбулося 18.01.2024, представники відповідачів ОСОБА_3 , яка діє в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 - адвокати Піліпенко Дмитро Олександрович та Жогіна Олена Олександрівна , заяву про ухвалення додаткового рішення підтримали та прохали суд задовольнити її в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Боряк Валерія Олександрівна надала письмові заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, які в судовому засіданні підтримала та прохала суд відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заяви, оцінивши зібрані по справі докази, а також заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат між сторонами за наслідком розгляду цивільної справи №761/34064/20, виходячи з наступних підстав.

Як було зазначено вище, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни - відмовлено. Окрім того, у вказаному рішенні суду зазначено, що 12.10.2022 представником позивача - адвокатом Боряк Г.Ю. подано заяву про відмову від позову з підстав упередженого ставлення суду до сторони позивача, у прийнятті якої протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 - відмовлено.

26.12.2022 відповідачем 1 ОСОБА_3 через електронну пошту суду надіслано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вона посилаючись на ст. 141 ЦПК України, прохала суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 48 983,00 грн., а також понесені витрати за проведення комісійної судово-медичної експертизи у розмірі 30 859,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Так, не погоджуючись з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Боряк Галина Юріївна звернулась з апеляційною скаргою до Київського апеляційного суду, у якій прохала скасувати вказане рішення суду першої інстанції та закрити провадження у даній справі на підставі ст. 206 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.06.2023 прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_3 , яка дії в свої інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Орлової Маргарити Акопівни, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни та ОСОБА_5 , про визнання недійсним заповіту, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та скасування реєстраційних дій.

Визнано нечинним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20.12.2022 та закрито провадження у справі.

Відповідно до чч. 5, 6 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

За приписами ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку із вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі. При цьому заявник повинен зазначити, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 20.05.2020 у справі №686/7675/17 (провадження №61-45505св18).

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Суд зазначає, що вказаний перелік не є вичерпним, однак у будь якому випадку і у залежності від обставин справи заявник повинен зазначити конкретні дії сторони, які можуть свідчити про зловживання процесуальними правами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач (статті 10, 11 ЦПК). При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У заяві про ухвалення додаткового рішення, відповідач посилаючись на ст. 141 ЦПК України, прохала суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 48 983,00 грн., а також понесені витрати за проведення комісійної судово-медичної експертизи у розмірі 30 859,00 грн.

Суд зазначає, що з вищевказаною заявою про ухвалення додаткового рішення відповідач звернулась 26.12.2022, а ухвала Київського апеляційного суду про закриття провадження у справі постановлена 27.06.2023.

Відповідно до судової повістки про виклик до суду від 10.01.2024 Дарницьким районним судом м. Києва було викликано учасників справи в судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, розгляд якого призначено на 18.01.2024 - 09:40 год., яка була успішно доставленою 10.01.2024 до електронних скриньок представників відповідачів, зокрема Піліпенка Дмитра Олександровича « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Жогіної Олени Олександрівни « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Однак, останні, будучи обізнаними про винесену ухвалу Київського апеляційного суду від 27.06.2023, будь-яких заяв чи клопотань про уточнення зави про ухвалення додаткового рішення у справі до суду не подавали.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

За змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Разом із цим, як встановлено судом, відповідачем не наведено обставин, які б свідчили про зловживання позивачем ОСОБА_1 її процесуальними правами, як і не доведено того, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій сторони, як того вимагає ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

За нормою ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи і в межах заявлених вимог, та ураховуючи те, що порядок розподілу судових витрат у разі закриття провадження у справі регламентовано ст. 142 ЦПК України, при цьому, ОСОБА_3 відповідної заяви у порядку ст. 142 ЦПК України до суду не подано та не викладено в чому полягають необґрунтовані дії позивача, а тому правових підстав для ухвалення додаткового рішення у справі на підставі ст. 270 ЦПК України немає.

На підставі викладеного та керуючись стст. 13, 135, 142, 270, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або отримання копії учасниками справи.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.