Справа № 127/2355/24
Провадження 2/127/270/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Антонюк В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.01.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Кравчука М.О. про звільнення від сплати судового збору було відмовлено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків даної заяви - не більше ніж 5 днів з дня отримання ухвали.

31.01.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача - адвоката Кравчука М.О. про усунення недоліків, до якої долучено клопотання про звідьнення від сплати судового збору та довідку ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) від 30.01.2024 року, відповідно до якої засуджений ОСОБА_1 за період з 02.06.2010 року по теперішній час в установі не працював, доходів від трудового використання не мав, знаходиться на повному державному забезпеченні. На особистому рахунку кошти відсутні.

Вивчивши матеріали позовної заяви та заяви про усунення недоліків а такж довідку ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) від 30.01.2024 року, слід зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або звільнити від сплати судового збору.

Зі змісту наведених норм слідує, що суд може своєю ухвалою звільнити від сплати судового збору. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути майновий стан сторони, який має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

Відповідно до довідки ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) від 30.01.2024 року засуджений ОСОБА_1 за період з 02.06.2010 року по теперішній час в установі не працював, доходів від трудового використання не мав, знаходиться на повному державному забезпеченні. На особистому рахунку кошти відсутні. Слід відзначити, що позивач не є особою похилого віку, докази щодо його непрацездатності у справі відсутні, факт того, що він не працює та не отримує доходів залежить виключно від його волевиявлення.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 613/76/16-ц провадження № 61-21868св18) вказав, що вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру чи звільнення від його сплати повинно бути обґрунтованим. Особа, яка його заявляє, зобов`язана навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року; «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року).

На підтвердження свого клопотання позивачем надано лише довідку ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1). При цьому, слід зазначити, що сама по собі відсутність доходів, які підлягають оподаткуванню і обліковуються органами ДПС не свідчить про скрутне матеріальне становище. Доказів про відсутність інших джерел доходів суду не надано, зокрема доказів щодо відсутності у позивача рухомого та нерухомого майна матеріали клопотання не містить.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували його неспроможність сплатити судовий збір на момент подання позову.

Враховуючи, що звільнення судом від сплати судового збору на певний строк є правом, а не обов`язком суду, посилання у клопотання на ст. 8 Закону України «Про судовий збір» без надання відповідних доказів, не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, тому клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Копію ухвали суду від 25.01.2024 року про залишення матеріалів позовної заяви без руху представник позивача отримав 25.01.2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду, 31.01.2024 року представником позивача було надіслано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій вказано, що листом Уповноваженого ВРУ з прав людини від 19.02.2023 року підтверджується приниження людської гідності позивача та понесення ним моральних страждань такими порушеннями. Також повторно надано клопотання про звільнення від сплати судового збору від 31.01.2024 року, мотивоване тим, що позивач засуджений до довічного позбавлення волі, в установі він не працює та немає доходів, перебуває на повному державному забезпеченні. На підтвердження вказаних обставин надає довідку від 30.01.2024 року.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. Надані заявником документи не свідчать про наявність умов, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до вимог указаних статей відстрочення або розстрочення сплати, зменшення або звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених у Законі умов.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання позовної заяви певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов`язувати позивача усувати виявлені недоліки.

Разом з цим, у статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим, вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вказаного вище конституційного принципу, що є неприпустимим.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Наведені у клопотанні представника позивача доводи суд не вважає достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

Аналіз повторного клопотання свідчить, що вказані доводи не можуть вважатись достатньою підставою для застосування положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки клопотання не містить достатніх доказів, які підтверджують майновий стан позивача. У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Відтак вимоги ухвали суду від 25.01.2024 року позивачем та його представником не виконано, оскільки будь-яких документів про сплату судового збору позивачем до суду не надано.

Таким чином, позивачем на виконання вимог ухвали суду від 25.01.2024 року про усунення недоліків позовної заяви, не було усунуто зазначені в ній недоліки, тобто позивачем не сплачено судовий збір за подання до суду вказаного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище вважаю, що у відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Кравчука Михайла Олександровича про звільнення позивача від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: