Провадження № 2/522/2145/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року міста Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Суворової О.В.

за участі секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 08.12.2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 03 червня 2006 року, який був зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, про що складено актовий запис № 370, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.06.2006 року. Від спільного шлюбу є дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час сімейного життя згодом з`ясувалося, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, стосунки погіршилися, сторони перестали жити разом, спроб з двох сторін для збереження шлюбу не було, сім`я розпалася та існує формально, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. У зв`язку з зазначеним, позивач змушений був звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 13.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному порядку.

В судове засідання 24.01.2024 року позивач не з`явився, 29.12.2023 року подав заяву електронною поштою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, 23.01.2024 року направила до суду заяву, в якій просила розглядати справи за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує, після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне « ОСОБА_4 ».

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне .

03 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, про що складено актовий запис № 370, та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.06.2006 року (а.с.4).

Від спільного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, сумісного господарства не ведуть . Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що примирення між сторонами неможливе.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін , суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.1-12, 13, 76-80, 81, 89, 210, ст.223, 247, 258, 263-265, 268, 273, 275, 354, ЦПК України; ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 03 червня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Одеси, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , запис акту про укладання шлюбу №370, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 03.06.2006 року - розірвати.

Після розірвання шлюбу повернути відповідачці ОСОБА_2 дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 24.01.2024 року.

Суддя О.В.Суворова