Справа № 125/1388/23
Провадження № 22-ц/801/285/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуСправа № 125/1388/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач - Медвецького С. К.,

суддів: Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 146/356/23 за апеляційною скаргою адвоката Борусевича С. Й. в інтересах ОСОБА_1 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. у залі суду, повний текст якого складено 15 листопада 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Позов мотивований тим, що з 30 червня 2021 року до 15 травня 2023 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу у них є малолітні сини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року у справі № 146/515/23 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 квітня 2023 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року у справі № 146/1388/14-ц з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у розмірі частини його заробітку (доходу).

Зазначає, що діти проживають з нею, вона здійснює за ними догляд, тому не має можливості працевлаштуватися та забезпечувати себе самостійно.

Указує, що відповідач офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 20 141 грн, що є достатнім для її утримання та спільних дітей.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила суд:

стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років та судові витрати.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

право на аліменти у дружини матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати допомогу;

згідно наказу про припинення трудового договору відповідач не має постійного місця роботи та доходу;

загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50 % заробітної плати, крім випадку відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт та при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей);

відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 7/12 частин, що становить 58 % його заробітку.

позивачкою не доведено можливості відповідача сплачувати кошти на її утримання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2023 року адвокат Борусевич С. Й. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 20 грудня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., Оніщук В. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

28 грудня 2023 року на виконання вимог ухвали представник ОСОБА_1 адвокат Борусевич С. Й. подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 січня 2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року справу призначено до розгляду на 08 лютого 2024 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що з відповідача не може бути стягнуто більше 50 % його заробітної плати;

відповідач є особою працездатного віку, станом на день звернення до суду з цим позовом був офіційно працевлаштованим та отримував заробітну плату, середній розмір якої становив 20 141 грн, що є достатнім, як для його утримання, так і для утримання спільних дітей та позивачки;

відповідачем не дотримано процесуального порядку подання доказу, передбаченого частиною дев`ятою статті 83 ЦПК України, тому суд безпідставно взяв до уваги наказ ТОВ «АК «Зелена долина» № ЗД01929 від 10 листопада 2023 року про припинення трудового договору (контракту);

ТОВ «АК «Зелена долина» не повідомляло державного виконавця про припинення трудових відносин з ОСОБА_2 та продовжує відраховувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей із заробітної плати відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 30 червня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 травня 2023 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2 розірвано.

Від спільного проживання у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З довідки Журавлівського старостинського округу Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 221 від 27 червня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , 2019 року народження та ОСОБА_3 , 2021 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовим наказом, виданим Томашпільським районним судом Вінницької області 25 квітня 2023 року у справі № 146/515/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 17 квітня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за період з 1 кварталу по 4 квартал 2022 року ОСОБА_2 отримано заробітну плату в ТОВ «АК «Зелена долина» у загальній сумі 294 753,81 грн.

Наказом ТОВ «АК «Зелена долина» про припинення трудового договору № ЗД0929 ОСОБА_2 звільнено 10 листопада 2023 року з посади інженера з нормування трудових процесів на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи викладене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно з частинами четвертою, шостою статті 19, частиною першою статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо).

Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного до досягнення дитиною трирічного віку.

Статтею 84 СК України встановлено, що дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 зроблено висновок, що:

«право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу».

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже аналіз указаних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає разом з матір`ю.

Позивачка не працевлаштована, отже вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, що є його обов`язком відповідно до вимог статті 84 СК України.

Відповідач є молодою працездатною особою і спроможній платити аліменти на утримання дружини, яка проживає зі спільною дитиною, та ураховуючи відсутність у неї самостійного доходу, чоловік має компенсувати їй втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу дружині.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, оскільки відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці, на утриманні якої перебуває їх спільна дитина, до досягнення нею трирічного віку.

При вирішенні питання розміру аліментів на дружину апеляційний суд ураховує таке.

Відповідно до статті 128 КЗпП України та частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.

Установлено, що відповідачем сплачуються аліменти за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року на утримання дитини від попереднього шлюбу у розмірі частини доходу та згідно судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2023 року на утримання спільних дітей сторін у розмірі 1/3 частини доходу, що в цілому складає 7/12 частин та становить 58 % його заробітку (доходу).

Згідно наказу ТОВ «АК «Зелена долина» про припинення трудового договору № ЗД0929 ОСОБА_2 10 листопада 2023 року звільнено з посади інженера з нормування трудових процесів на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Відтак заявлений позивачкою розмір аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини доходу відповідача буде обтяжливим для останнього.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідач є фізично здоровим, працездатним, має можливість отримувати дохід та сплачувати аліменти.

Ураховуючи викладене, з метою дотримання балансу інтересів сторін, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, що буде розумним і справедливим по відношенню до сторін з об`єктивної можливості матеріального забезпечення та дійсних їх потреб, а також сукупний розмір сплачуваних відповідачем аліментів становитиме 68 % та не перевищуватиме 70 % його заробітку.

Посилання відповідача на те, що він на даний час не працює та не отримує постійний дохід є безпідставними, оскільки законодавець пов`язує за приписами частини четвертої статті 84 СК України право дружини, з якою проживає дитина, на утримання, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Доказів того, що ОСОБА_2 за станом здоров`я є непрацездатною особою матеріали справи не містять.

Наявність можливості сплачувати відповідачем аліменти на утримання ОСОБА_1 у більшому розмірі стороною позивачки не доведено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не дотримано процесуального порядку подання доказу, передбаченого частиною дев`ятою статті 83 ЦПК України, тому суд безпідставно взяв до уваги наказ ТОВ «АК «Зелена долина» № ЗД01929 від 10 листопада 2023 року про припинення трудового договору (контракту) є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

14 листопада 2023 року в судовому засіданні місцевого суду відповідачем долучено доказ у справі, а саме наказ ТОВ «АК «Зелена долина» № ЗД01929 від 10 листопада 2023 року про припинення трудового договору (контракту).

Матеріали справи не містять підтвердження надсилання (надання) копії указаного доказу стороні позивачки.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 191/2592/19-ц зроблено висновок, що:

«дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу.

Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми. Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду».

Відтак суд першої інстанції сприяв встановленню істини у справі, не припустився надмірного формалізму при вирішенні питання щодо прийняття доказу, що сприяло суду повно та всебічно з`ясувати обставини, які мають значення для справи, а саме можливість відповідача надавати матеріальну допомогу ОСОБА_1 .

Підсумовуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку є помилковим, тому рішення суду слід скасувати з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат в суді першої та апеляційної інстанції

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовується з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а тому апеляційний суд скасовує це ж рішення в частині розподілу судових витрат та змінює їх розподіл.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже позивачка звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи заявлені позовні вимоги, сума судового збору за подання позовної заяви, від сплати якого звільнена позивачка, становить 1 073 грн.

Законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 150 % ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми.

Отже за подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 609,50 грн (1 073 грн х 150 %).

Беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог (80 %), а також те, що позивачка звільнені від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути 858,88 грн судового збору за подання позовної заяви та 1 288,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Крім того, у позовній заяві та апеляційній скарзі стороною позивачки порушено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, однак доказів їх понесення у цій справі стороною позивачки не надано, тому відсутні правові підстави для їх компенсації за рахунок іншої сторони.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Борусевича С. Й. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2023 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду 19 липня 2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 858,88 грн судового збору за подання позовної заяви.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1 288,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Віталій ОНІЩУК

Віктор РИБЧИНСЬКИЙ