Дата документу 29.01.2024Справа № 554/300/24
Провадження № 2/554/2798/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Грай К.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, про збільшення розміру аліментів. У позовній заяві просила збільшити аліменти , що стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2023 року у справі № 554/1985/23 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який було розірвано рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2023 року. Від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2023 року у справі № 554/1985/23 стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_4 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.03.2023 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі рішення видано виконавчий лист та 29.08.2023 року Калуським відділом державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів. ІНФОРМАЦІЯ_3 сину ОСОБА_7 виповнилось 18 років. На підставі ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України головним державним виконавцем стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 16,67% від усіх видів його щомісячного доходу. Вказує, що саме ця обставина і є підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України. Позивач вважає, що такий розмір аліментів не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки, тому вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

19 січня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача зазначає, що незрозумілими є підстави для збільшення розмірі аліментів, оскільки рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2023 року на утримання двох дітей визначено 1/3 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_4 , що є необхідним та достатнім розміром для забезпечення гармонійного розвитку дітей. З часу винесення вказаного рішення відсутні нові фактичні обставини, які б впливали на відповідність розміру аліментів (по 1/6 частині від заробітку відповідача на кожну дитину) критерію необхідності і достатньості для забезпечення гармонійного розвитку. Також з часу ухвалення рішення суду не з`явилися нові обставини, які б були підставою для збільшення розміру аліментів на утримання доньки та передбачені ст. 192 СК України. Припинення стягнення аліментів на сина не покращило матеріальний стан відповідача. Відповідач до вересня 2023 року добровільно перераховував позивачці кошти на утримання дітей, а за вересень-грудень 2023 року на утримання повнолітнього сина. 06.10.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання . Судовий розгляд вказаної справи не завершено та враховуючи часткове визнання відповідачем вказаного позову, прогнозується, що з відповідача будуть стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина з 06.10.2023 року. При стягненні аліментів судом враховувалось, що відповідач має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_9 , 1958 року народження, яка є особою з інвалідністю ІІ групи; необхідність нести витрати на навчання в інституті економіки та менеджменту Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу; необхідність нести витрати на оренду житла, так як спільний будинок сторін залишився у користуванні позивачки. Крім зазначених систематичних витрат, які продовжують існувати, відповідач на даний час несе витрати на навчання в аспірантурі. Враховуючи рівень доходу ОСОБА_4 , розмір аліментів на утримання доньки складає в середньому 12 000 грн. на місяць, а прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2024 р. становить 3 196 грн. Представник відповідача вказує, що витрати ОСОБА_4 на утримання доньки не обмежуються лише виплатою аліментів , оскільки останній фінансує її дрібні побутові потреби та несе витрати на подарунки (а.с.37-39).

23 січня 2024 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій остання просила задовольнити її позовні вимоги. Позивачка вказала, що право на збільшення розміру аліментів вона має не у зв`язку зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я, а на підставі ст. ст. 183,192 СК України. Іншим випадком в даній справі є досягнення 01.06.2023 року їхнім спільним сином повноліття та у зв`язку з цим стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки складає лише 16,67 % від усіх видів його щомісячного доходу, замість передбаченого законодавцем мінімуму у розмірі на одну дитину. Аліменти на одну дитину в розмірі є безспірною вимогою та не може бути зменшеним без вагомих підстав, обставин та доказів. Позивач зазначає, що обставини та докази, на які посилається представник відповідача у відзиві на позов, не можуть слугувати підставою стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки у розмірі лише 16,67 %. Звернення її до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина , який продовжує навчання та те, що з відповідача буде стягнуто з 06.10.2023 р. аліменти за результатами розгляду вказаної справи є припущенням відповідача та не може бути доказом у відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України. Відповідач у відзиві вказує, що має на утриманні матір, яка є інвалідом ІІ групи, однак остання отримує пенсію в розмірі 3109, 39 грн. щомісячно та має доньку ОСОБА_9 (сестра відповідача), яка також відповідно до законодавства зобов`язана утримувати свою матір. Крім того, відповідач проживає в орендованому житлі у м. Полтаві, а його мати проживає у м. Калуш Івано-Франківської області. Позивач зазначає, що факт навчання ОСОБА_4 не може впливати на виконання встановленого законодавством обов`язку щодо належного утримання своїх дітей. Позивач вказує, що вона самостійно сплачує за комунальні послуги в будинку, де проживає сама з двома дітьми., які в середньому складають 2500- 3500 грн. на місяць, без урахуванням продуктів харчування та засобів гігієни, вартість яких в середньому на місяць складає близько 10 000 грн. ОСОБА_1 зазначає, що на сьогоднішній день не працює, оскільки донька навчається у ліцеї на другій зміні, тому ОСОБА_10 необхідно відводити та забирати зі школи (а.с.76-81).

26 січня 2024 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказала, що відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (з 01.01.2024 року такий

мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 1598 грн.). Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (з 01.01.2024 року такий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає 3196 грн.). Представник відповідача зауважує, що законодавством чітко визначено поняття мінімального розміру аліментів та встановлено базову розрахункову величину. Підставою стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16,67 відсотків або 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно є таке, що набрало законної сили, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2023. Наявність у відповідача рідної сестри ОСОБА_11 не звільняє його від обов`язку утримувати непрацездатну матір ОСОБА_9 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного лікування. Представник відповідача вказує, що надмірні психоемоційні навантаження вплинули на стан здоров`я ОСОБА_4 . З листопада 2023 року він проходить тривале лікування у зв`язку з «Соматоформною дисфунцією вегетативної системи» та несе витати на придбання ліків (а.с.108-110).

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з наведених у відзиві підстав.

Третя особа, Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції повідомлялись про місце, дату та час розгляду справи (а.с.27), в судове засідання свого представника не направили, про причину його неявки суд не повідомлено

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2023 року (справа № 554/1985/23) із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частина всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_4 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.03.2023 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.14-16).

На підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 травня 2023 року 02 серпня 2023 року видано виконавчий лист № 554/1985/23 (а.с.17), на виконання якого головним державним виконавцем Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івасів Я.Я. 29 серпня 2023 року відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_5 (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 досяг повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 червня 2005 року (а.с.11).

Таким чином, аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються у розмірі 1/6 частки всіх видів щомісячного доходу ОСОБА_4 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в силу положень ч.3 ст. 183 СК України.

ОСОБА_1 на даний час не працює та не отримує заробітну плату, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_2 виданої на ім`я ОСОБА_1 та копіями довідок форми ОК-5 та ОК-7 (а.с.90-100).

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Погіршення або поліпшення стану здоров`я платника або одержувача аліментів враховується судом як підстава для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні статті 81 ЦПК України та статті 192 СК України саме позивачу необхідно доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

В позовній заяві позивачка посилається на ч. 3 ст. 183 СК України, відповідно до якої, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Суд вважає, що саме по собі досягнення старшою дитиною повноліття не є безспірною підставою для збільшення розміру аліментів на меншу дитину. Доводи позивача, що аліменти на одну дитину в розмірі частки від заробітку є безспірним розміром та не може бути зменшеним без вагомих підстав, є хибними. Такий розмір як частка від усіх видів доходів є безспірним розміром стягуваних аліментів у наказному провадженні, де в разі виникнення спору щодо розміру, передбачено скасування судового наказу. Таким чином, твердження, що законодавцем передбачено обов`язковий розмір аліментів на одну дитину у розмірі частки, є помилковим.

При вирішення питання про збільшення розміру аліментів судом враховуються інші обставини, вказані у ст. 192 СК України.

Разом з тим, суду не надано доказів про зміну матеріального становища відповідача, які би мали місце починаючи з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів. Натомість відповідач подав суду докази, що його матеріальний стан змінився, він несе додаткові витрати на навчання, що підтверджується копією договору № 261 про надання платної освітньої послуги в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу для підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії від 25.09.2023 р., строк навчання з 01.10.2023 р. по 30.09.2027 р., вартість навчання 160 000 грн. (а.с.65-66) та погіршення стану його здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_4 повинен витрачати кошти на лікування, що підтверджується копією виписки Консультації лікаря - психіатра/психотерапевта від 28.11. 2023 р. (а.с.116) та копіями чеків про придбання ліків (а.с.117,119).

Відповідно до ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За станом на час розгляду позову про стягнення аліментів прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складав, згідно ч. 1 ст.7 ЗУ " Про державний бюджет України на 2024 рік" , становить 3196 грн.. З доданих ОСОБА_1 до позовної заяви звітів державного виконавця про відрахування та виплати (а.с.20,22) вбачається, що утримувана з відповідача сума у розмірі 11 909, 67 грн. (16,67 %) перевищує мінімальний гарантований розмір, передбаченого Сімейним кодексом України.

З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв`язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладають на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. слід віднести на рахунок держави.

Вирішуючи питання щодо стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представником відповідача виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано докази сплати судових витрат на правову допомогу, а саме Витяг з договору № ПІ 1201/24 про надання правової допомоги від 12 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_4 та адвокатом Лизенко І.В., додатковою угодою №1 до договору про надання правничої допомоги № ПІ 1201/24 від 12.01.2024 р.,актами прийняття-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги № ПІ 1201/24 від 12.01.2024 року , копією виписок по надходженню по картці коштів.

Враховуючи обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції, значення справи для сторін, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 4 500 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81,133,137, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. віднести на рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 500 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Калуський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, місце знаходження: 77300 Івано-Франківська область, м.Калуш, пр-кт Лесі Українки, 1, .

Повний текст рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Л.І.Савченко