Справа № 200/8769/18
Провадження № 2-п/932/1/22
У Х В А Л А

Іменем України

19 січня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашов І.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про виселення осіб, що самовільно зайняли житлове приміщення, про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року задоволено позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про виселення осіб, що самовільно зайняли житлове приміщення та виселено ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП не вказаний) з кімнати АДРЕСА_2 , без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

05.01.2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2021 року по справі № 200/8769/18. Заява мотивована тим, що відповідачі не були належним чином повідомлені про розгляд справи, а також до участі у справі не була залучена адміністрація Шевченківського району ДМР як орган опіки та піклування, оскільки вирішувалось питання про виселення дитини. З цих підстав відповідач ОСОБА_3 просить заочне рішення скасувати.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05 січня 2022 року справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

17 січня 2022 року ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська вищезазначену заяву залишено без руху на підставі ст. 285 ЦПК України.

Зазначена ухвала була направлена заявнику рекомендованим з повідомленням листом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, судом було вжито заходів щодо належного повідомлення заявника про постановлену ухвалу шляхом направлення її копії засобами поштового зв`язку на вказану у заяві адресу, проте вимоги ухвали суду про усунення недоліків у встановлений судом строк виконано не було.

З огляду на викладене суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Крім того, у рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Про наслідки невиконання ухвали про залишення без руху позивачу було роз`яснено в самому тексті ухвали від 17 січня 2022 року.

Суддя вважає, що заявнику надано достатньо часу на усунення недоліків заяви, з урахуванням можливого направлення документів засобами електронного або поштового зв`язку.

Виходячи з того, що станом на 19 січня 2024 року недоліки зазначені в ухвалі суду від 17.01.2022 про залишення заяви без руху не усунуто, заявник не цікавиться про наслідки розгляду заяви, будь-яких клопотань чи заяв до суду не надає, отже суддя приходить до висновку, що у заявника відпали підстави для звернення до суду з відповідною заявою.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (п.36).

На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (рішення від 13 жовтня 2009 року у справі «Салонтаджі-Дробняк проти Сербії» (п. 132).

Разом з тим, як зазначає Європейський суд з прав людини, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

З практики Європейського суду з прав людини випливає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (Рішення Суду у справі «Артіко проти Італії» (Artico c. Italie) від 13 травня 1980 року).

Таким чином, слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем вимоги ухвали суду від 17.01.2022 року про залишення заяви без руху, не виконано, тому, дана заява з копіями доданих до неї документів, підлягає поверненню заявнику.

Частиною 5 ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно із ч. 6 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 у справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, про виселення осіб, що самовільно зайняли житлове приміщення, про перегляд заочного рішення - повернути заявнику на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що в силу положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України особа, позов якої повернуто, після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ