Дата документу 31.01.2024
Справа № 334/6697/23
Провадження № 2-о/334/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участю секретаря Явісенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Запорізька міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обґрунтував тим, що він є рідним онуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2008 року і до смерті ОСОБА_2 він постійно проживав разом з бабусею в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя у 2006 році бабуся склала заповіт на його ім`я, яким заповідала йому усе своє майно. У 2012 році бабуся подарувала йому частину цього житлового будинку, у якому заявник проживає до теперішнього часу.

На його заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, нотаріус відмовив і роз`яснив, що необхідно звернутись до суду, оскільки у він не може документально підтверджували факт постійного проживання з померлою на час її смерті.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника ОСОБА_3 , і таким чином інших спадкоємців, крім заявника, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 немає.

Незважаючи на ту обставину, що він на час смерті бабусі був зареєстрований за іншою адресою ніж його бабуся, з 2008 року і до її смерті, він проживав постійно разом з бабусею у вказаному будинку, вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та побут, між ними були тісні родинні відносини. За життя бабуся частину свого будинку подарувала йому, все своє майно заповідала йому. На цей час він продовжує проживати у будинку та користуватися предметами домашнього вжитку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою заяву та просив її задовольнити, оскільки встановлення даного факту необхідно для оформлення спадщини в органах нотаріату.

Представник заінтересованої особи - Запорізької міської ради подав відзив на позовну заяву, у якому просив ухвалити рішення, надавши оцінку доказам заявника з урахуванням їм належності і достатності. Розгляд справи просив розглядати без його участі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 була її донька і мати заявника ОСОБА_3 , за заявою якої було заведено спадкову справу №311/2013 до майна померлої ОСОБА_2 . Згідно матеріалів спадкової справи Другої Запорізької державної нотаріальної контори, оскільки заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини була подана не особисто і не була нотаріально посвідченою, їй було запропоновано заявитись до нотаріальної контори для належного оформлення заяви. В подальшому інших дій щодо оформлення спадщини не проводилось. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є рідним онуком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу матері заявника ОСОБА_3 , яка мала дошлюбне прізвище ОСОБА_4 .

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 26.10.2009 приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Межовим А.В., зареєстрований в реєстрі за №2780, яким заповіла все своє майно, в тому числі частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, ОСОБА_1 .

Крім того, згідно договору дарування від 06.03.2012 ОСОБА_2 одарувала онуку ОСОБА_1 29/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чернявського К.Ю. щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , вважаючи себе таким що прийняв спадщину, однак йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_1 на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .

На підтвердження факту постійного проживання заявника разом з ОСОБА_2 до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 надано довідку №36 від 29.06.2023 голови квартального комітету №36, яка на підставі пояснень сусідів засвідчила даний факт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що проживає по АДРЕСА_1 недалеко від будинку ОСОБА_1 і підтвердив, що ОСОБА_1 з дитинства проживав фактично за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю бабусею ОСОБА_6 , яка померла у 2013 році. Вони спільно вели господарство, мали спільний побут. ОСОБА_7 продовжує проживати у цьому будинку по теперішній час.

Встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем необхідно заявнику для реалізації права на оформлення спадкового майна.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Згідно з пп.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в будинку адресою: АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст.293, 294, 315, 319, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Запорізька міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.