Провадження №2/523/2186/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"01" лютого 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому, посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України, просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач ОСОБА_2 з часу розірвання шлюбу, а саме з листопада 2020р. не займається вихованням дітей, матеріально не допомагає, не турбується про них, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню. Діти постійно проживають разом з позивакою, перебувають на повному її утриманні. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 18.09.2023р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовну провадженню. Було зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

19.12.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 19.12.2023р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

ОСОБА_1 пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився без поважних не те причин. Про час та місце розгляду справи направлялось повідомлення належним чином. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК)..

Органу опіки та піклування не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

За згодою позивачки, в зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, ненадання відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові доказі по справі, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23.07.2015р. перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у подружжя народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.11.2020р. у справі №523/7856/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.04.2020р. у справі №522/2074/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнути аліменти у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн., щомісячно, на кожну дитину.

З часу розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, малолітні діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на повному її утриманні.

За твердженням позивачки, відповідач з часу розірвання шлюбу покинив сім`ю та з того часу жодного разу не цікавився дітьми, не намагався з ними спілкуватися, матеріально не допомагав.

Відповідно з довідкою, наданою Одеським ліцеєм № 62 Одеської міської ради від 02.08.2023 року № 378, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 3-В класу зазначеного закладу.

Згідно з характеристикою, наданою Одеським ліцеєм № 62 Одеської міської ради від 03.08.2023 року, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в зазначеному закладі з вересня 2021 року. Хлопчик із задоволенням відвідує школу, усвідомлює важливість і необхідність навчання. Микита має хороший фізичний і розумовий розвиток, достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Учень надає перевагу предметам гуманітарного циклу, має широкий кругозір, любить читати. Микита вміє висловлювати власну думку усно та письмово. Мовлення виразне, емоційне, вміє декламувати вірші. Учень має добру розвинуту довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший, добре розвинена пам`ять, добре запам`ятовує навчальний матеріал. Хлопчик організований, дотримується режиму дня школяра. Пропуски навчальних занять з неповажних причин відсутні. Микита спокійний, врівноважений, товариський, вихований та відповідальний учень. Завжди приймає активну участь в класних виховних заходах. Мати приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_5 , відвідує батьківські збори та підтримує зв`язок із класним керівником.

Згідно з довідкою, наданою ТОВ «Управдом -1» від 04.08.2023 року № 4/1,гр. ОСОБА_1 мешкає з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (№ 36864765 від 20.12.2012 року), гр. ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості із сплати аліментів, виданою Суворовським ВДВС у місті Одесі ПУМЮ (м.Одеса), станом на 10.10.2023 року сукупний розмір заборгованості із сплати аліментів гр. ОСОБА_2 становить - 87 571,43 грн.

03.10.2023року спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання гр. ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено акт, відповідно до якого встановлено, що квартира розміщена на 3-му поверсі 10-ти поверхового будинку, загальна площа 85 кв.м, житлова площа 45 кв.м, квартира має дві кімнати, зроблений ремонт, в наявності меблі, побутова техніка, водо-, газо-, електропосточання. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: діти мешкають в окремій кімнаті, в наявності двоповерхове ліжко, шафа для одягу, стіл для навчання, планшет, ноутбук, телефон, іграшки, одяг та взуття відповідно віку та сезону.

Відповідно до інформації, наданої Центром соціальних служб Одеської міської ради від 31.08.2023 року № 04/01-2904, фахівцями із соціальної роботи ЦСС ОМР у Приморському районі 25.08.2023 року здійснено відвідування за місцем проживання гр. ОСОБА_1 та встановлено, що діти забезпечені всім необхідним відповідно віку та сезону.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи від 25.08.2023 року № 767/1.39 фахівцями із соціальної роботи ЦСС ОМР у Суворовському районі 25.08.2023року здійснено відвідування за місцем проживання гр. ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 . Складеним актом встановлено, що родина мешкає у приватному трикімнатному будинку з усіма комунальними зручностями.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.12.2023р. № 01-11/1920/1вих, орган опіки вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 ,, батько позивачки та дідусь малолітніх дітей, показав, що ОСОБА_2 з часу розірвання шлюбу (листопада 2020р.) з його дочкою, ОСОБА_1 залишив місце їх спільного проживання та з того часу жодного разу не приходив до дітей, їхнім вихованням не займався, з ними не спілкувався, матеріальної допомоги не надавав. Вихованням дітей займається його дочка, ОСОБА_1 , а він, як дідусь, продовжує працювати задля надання допомоги дочці з онуками.

Враховуючи вік малолітніх дітей, які на час розгляду справи не досягли 10 років, та не можуть висловити свою думку з приводу поставленого перед судом питання, розгляд справи проведений без врахування їх думки.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з батьком і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згіно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідача законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Щодо відповідності втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції то слід зазначити, що право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини ОСОБА_8 , і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві» суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку малолітніх дітей в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п.2 ч.1 ст.164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Згідно до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач з часу розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не приймає участі у виховному процесі своїх дітей, не піклуються про фізичний і духовний їх розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не намагається спілкуватися, у тому числі й за допомогою телефонного зв`язку тощо. Тобто, ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Наведене в своїй сукупності на думку суду свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично, відповідач виховання дітей поклав на ОСОБА_1 - мати дітей.

При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про його бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до уповноважених органів держави з метою захисту прав своїх дітей, сприянні їм будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Відповідач самоусунився від свого обов`язку по вихованню дітей.

При цьому суд звертає увагу, що взаємовідносини між дітьми та батьком склались таким чином, що діти останні три роки проживають разом з матір`ю, а тому в даній ситуації судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дітей у батька, оскільки він з ними не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення батька зі своїми дітьми.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між батьком та дітьми.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (Пункт 1 статті 3)).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог та достатність підстав для їх задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,141,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Відповідно до частини шостої статті 164 СК України, копію рішення суду в частині позбавлення батьківських прав, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, , м. Одеса, вул. Канатна, 134.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Одеський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Суддя