Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2024 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Тептюка Є.П.

за участю:

секретаря судового засідання Лисенко О.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача:

ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов Олександр Сергійович про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка є бабусею ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_6 склала заповіт від 25.01.2018 року, яким все своє майно заповіла ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 .

Звернувишись в установлений законом строк з заявою про прийняття спадщини, постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова О.С. від 28.09.2022 року відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 , оскільки спірний будинок по АДРЕСА_1 можливо є спільною сумісною власністю померлої ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_3 по причині того, що його було придбано ОСОБА_6 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Позивач вважає, що спірний будинок є особистою власністю спадкодавиці ОСОБА_6 та належав померлій на праві особистої приватної власності, оскільки його було придбано за кошти, які ОСОБА_6 отримала від продажу частки її приватної квартири АДРЕСА_2 та коштів, які ОСОБА_1 позичала спадкодавиці від продажу її 1/2 частки приватної квартири АДРЕСА_2 , а також частина особистих заощаджень ОСОБА_6 , яка з 1998 року по 2016 рік постійно працювала водієм на станції швидкої медичної допомоги міста Черкаси та отримувала стабільну заробітну плату, додатково мала дохід від підробітку у вихідні дні. Всупереч зазначеного, відповідач не мав коштів для купівлі спірного домоволодіння.

Позивач просила визнати за ОСОБА_5 право власності за заповітом на: частину домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок з прибудовою літ «А-1», загальною площею 101,3 кв.м., житловою площею 73,2 кв.м., гараж літ. Б, кухня літ. В, в, погреб літ Г, огорожа №1-2, колодязь літ І, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад відзиву:

11.10.2023 року від представника відповідача надійшов відзив в якому авдокат ОСОБА_4 просить продовжити строк на подачу відзиву, прийняти відзив та відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідач копію позовної заяви з додатками не отримував. Про розгляд справи судом йому стало відомо 05.09.2023 року. 22.09. 2023 року він уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Кучер Ю.В. 25.09.2023 року представник відповідача ознайомилась з матеріалами справи, у звязку з чим є необхідним продовжити строк на подання відзиву.

Щодо суті спору, то відповідач заперечує позовні вимоги повністю. Мотивує це тим, що доводити позивача з приводу того, що спірне домоволодіння придбане за кошти від продажу квартири АДРЕСА_2 та на власні заощадження спадкодавиці, не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, вартість квартири, яка була продана спадкодавицею та позивачем складає 27254 грн., а вартість спірного домоволодіння становить 50100 грн. Крім того, зі змісту договору купівлі-продажу жилого будинку від 07.09.2005 року вбачається, що згода іншого з подружжя продавця та покупця на укладання цього договору, отримана в установленому законом порядку. Отже, відповідач надавав ОСОБА_6 згоду на укладання вказаного правочину, що підтверджує укладання договору в інтересах сімї. Спірний будинок придбаний у власність за спільні кошти подружжя, які за спільні кошти проводили в ньому в подальшому ремонт. З 2006 по 2007 рік ОСОБА_6 працювала прибиральницею, а з 2007 року і до смерті, ОСОБА_6 ніде не працювала. Відповідач постійно проживав з ОСОБА_6 до дня її смерті, разом з позивачем займався організацією похорон ОСОБА_6 , ніс витрати на поховання та поминальні обіди. За час шлюбу та час спільного проживання однією сімєю після розірвання шлюбу, відповідач працював та забезпечував ОСОБА_6 . Зароблені відповідачем грошові кошти витрачались на ремонт в будинку, прадбання меблів та техніки. Відповідач після смерті дружини, до вересня 2022 року проживав у спірному будинку, його речі до цього часу знаходяться в будинку. Після розірвання шлюбу відповідач не звертався до суду з позовом про поділ майна, оскільки право відповідача як співвласника майна не порушувалось іншим з подружжя. Він продовжував жити в спільному будинку, користувався ним.

Договір купівлі-продажу спірного домоволодіння не містить інформацію про придбання ОСОБА_6 обєкта нерухомості за особисті кошти. За життя ОСОБА_6 не спростувала презумпції спільності майна подружжя, а позивач таких доказів до позовної заяви не надала. Факт працевлаштування ОСОБА_6 та отримання щомісячної заробітної плати не доводить набуття у власність будинку за особисті грошові кошти.

Щодо обраного позивачем способу захисту, то позивач ставить під сумнів спільну власність подружжя, заперечує презумпцію спільної власності та стверджує про особисту приватну власність, при цьому вимогу про визнання житлового будинку особистою приватною власністю спадкодавиці ОСОБА_6 , не заявляє.

Стислий виклад відповіді на відзив:

25.10.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що під час судового засідання, а саме 06.09.2023 року, відповідач повідомив суд про те, що термін для подачі йому відзиву на позовну заяву не потрібен і подавати відзив він не має наміру. Відповідач наполягав на продовженні слухання справи без надання йому часу для підготовки до судового засідання. Адвокат Кучер Ю.В. безпідставно та незаконно подала відзив вже після судових засідань. Крім того, у відзиві зазначається інформація, яка суперечить показам відповідача ОСОБА_3 , які він надав в судовому засіданні, зазначивши, що домоволодіння було придбано за особисті кошти його дружини, а саме за кошти, які отримані від продажу квартири вартість якої була 25000 доларів США. Також відповідач зазначив про те, що спірний будинок є особистою приватною власністю виключно ОСОБА_6 , а він особисто здійснював багато роботи в цьому будинку.

Стислий виклад заперечень:

16.11.2023 року від представника відповідача надійшли заперечення в яких вона зазначає, що відповідач пропустив строк на подачу відзиву з поважних причин, які вказувались у самому відзиві. Інформація вказана у відзиві щодо вартості проданої квартири та вартості спірного домоволодіння зазначена не з чиїхось слів, а з документів доданих позивачем до позову, зокрема з договорів купівлі-продажу. Щодо вартості квартири у розмірі 25000 доларів США, то таку інформацію у судовому засіданні повідомив свідок ОСОБА_7 .

У справі позивач фактично оспорює право спільної сумісної власності подружжя спадкодавиці та ОСОБА_3 . Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний обєкт. Тягар доказування обставин покладається на того з подружжя, який її спростовує. Позивач право на таке спростування не має. Оскільки ОСОБА_6 за життя не виявляла бажання спростувати презумпцію права спільної власності подружжя на спірне володіння, сторона відповідачів вважає, що таке домоволодіння належало ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2023 року позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження. Відмовлено позивачу у залученні приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова О.С. до участі у розгляді справи в якості третьої особи.

21.04.2023 року від представника позивача надійшла заява про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 21.04.2023 року. Заява судом задоволена.

16.05.2023 року від представника позивача надійшли заяви про витребування доказів та про допит свідків.

12.06.2023 року від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без його участі та без участі позивача. Проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду не заперечує.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 12.06.2023 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів. Заяву представника позивача про виклик свідків задоволено.

11.10.2023 року від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання, призначеного на 11.10.2023 року. Заява судом задоволена.

08.11.2023 року від представника відповідача надійшли заяви про виклик свідків та про відкладення розгляду справи, що призначений на 08.11.2023 року. Судом задоволено заяву про відкладення розгляду справи.

Пояснення сторін та покази свідків:

В судовому у засіданні позивач та її представник адвокат Солонько М.Ф. позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Кучер Ю.В. заперечили проти позову. Відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що дійсно будинок в АДРЕСА_1 був придбаний за особисті кошти ОСОБА_6 , але він вважає, що має в ньому частку, так як робив ремонт. Крім того, відповідач пояснив суду, що дійсно з ОСОБА_6 вони розлучилися в 2009 році, але через невеликий період часу продовжили проживати разом.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які були допитані за клопотанням позивача, кожен окремо суду пояснили, що будинок по АДРЕСА_1 був придбаний за особисті кошти ОСОБА_6 . З відповідачем вона розлучилася в 2009 році, так як він дуже сильно «пив», а потім прийняла його в якості квартиранта, тому що йому не було де жити.

Свідок ОСОБА_9 , допитана за клопотанням представника відповідача повідомила, що вона, до смерті ОСОБА_6 постійно з нею спілкувалася, так як проживає в с.Будище по сусідству. ОСОБА_6 їй розповідала, що будинок вона купила за власні кошти, після своєї смерті залишить його своєму онукові, але зазначала, що ОСОБА_10 мав у ньому проживати до своєї смерті. На думку свідка, з відповідачем ОСОБА_6 проживала однією сім`єю.

Що стосується показів свідків з приводу того, порядку проживання спадкодавця з відповідачем після розлучення, хто доглядав ОСОБА_6 перед смертю, суд до уваги не приймає, так як вони не стосуються предмету доказування.

Встановлені судом обставини:

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 11.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2005 року по 08.09.2009 року. Дана обставина також підтверджується рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2009 року по справі №2-496/2009, яким шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстрований 21.04.2005 року розірвано.

Судом встановлено, що 16.08.2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири передали у власність покупцям ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 квартиру АДРЕСА_2 . Ця квартира належить продавцям в рівних частинах на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого Соснівським райовиконкомом м. Черкаси 05.08.1996 року.

07.09.2005 року ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку передав у власність ОСОБА_6 жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_6 08.09.2005 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , був придбаний за особисті кошти ОСОБА_6 , що визнається самим відповідачем ОСОБА_3 та підтверджується показами свідків, як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача.

25.01.2018 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй по закону на день її смерті заповіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_1 , згідно даних його свідоцтва про народження від 02.07.2009 року, Серії НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть від 22.11.2021 року, Серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на жилий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_6 08.09.2005 року, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

28.09.2022 року постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтова Олександра Сергійовича відмовлено ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його баби, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на цілий жилий будинок, розташований у АДРЕСА_1 . Підстава зазначений будинок було придбано ОСОБА_16 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , а тому можливо він є спільним майном подружжя.

02.11.2022 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на спадщину, яка складається з: частки у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовою під літ. «А-І», загальною площею 102,2 кв.м., житловою площею 60,7 кв.м. Господарські будівлі і споруди: гараж-сарай «Б», літня кухня «В», літня кухня «в», погріб «Г», огорожа №1-2, колодязь І. Право власності на дану частку зареєстровано 02.11.2022 року, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Ціна позову підтверджується даними висновку про оцінку вартості, виготовленого ОСОБА_17 01.12.2022 року, згідно якого вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 становить 132500, частка 66250 грн.

Норми права, що підлягають застосуванню:

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. .

Відповідно до ст. 1217 ЦПК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ст. 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи:

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.

Законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця (ст. ст. 1218, 1219 ЦК України). Тому у складі спадщини може перебувати будь-яке майно, крім прав та обов`язків, нерозривно пов`язаних з особою спадкодавця.

Суд вважає встановленим той факт, що спірне домоволодіння в АДРЕСА_1 було придбано за особисті кошти ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд приходить до даного висновку, аналізуючи письмові докази, які підтверджують продаж ОСОБА_6 , частки в належній їй квартирі, напередодні купівлі спірного домоволодіння. Крім того, суд бере до уваги покази свідків, допитаних в суді за клопотанням обох сторін, які пояснили, що дійсно спірне домоволодіння куплене було за особисті кошти спадкодавця. Але найвагомішим доказом того, що спірне домоволодіння придбане ОСОБА_6 за власні кошти, є визнання даної обставини самим відповідачем ОСОБА_3 , який надав відповідні пояснення в суді.

Таким чином, так як суд вважає встановленим, що спірне домоволодіння, належало на праві особистої приватної власності ОСОБА_6 на момент її смерті, воно фактично є спадковим майном, яке повинно бути включене до загальної спадкової маси.

Що стосується посилання представника відповідача, на те що позивач обрав невірний спосіб захисту, звернувшись з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, хоча вірним способом захисту має бути вимога про визнання житлового будинку особистою приватною власністю спадкодавиці ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 570/997/19 від 16.06.2021 року, резюмовано, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. Верховний Суд зазначає, що у такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судові витрати:

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.392, 1222, 1261 ЦК України, ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частки на домоволодіння, що складається з житлового будинку "А-І", загальною площею 102,0 кв.м., житловою площею - 60,7 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд: гараж-сарай "Б", літня кухня "В", літня кухня "в", погріб "Г", огорожа №1-2, колодязь "І", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 січня 2024 року.

Суддя: Є. П. Тептюк