31.01.2024 Провадження по справі № 2/940/26/24
Справа № 940/886/23
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Косович Т.П.

при секретарі: Козуб І.С.

з участю адвоката: Столярчука В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

08.08.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннямиТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», в сумі 53281,36 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 34050 гривень на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99% (загальні відсотки), 2,99% (щомісячні відсотки) в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 34050 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 53281,36 грн., яку ОСОБА_1 не погасив.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннямиТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу є правонаступником права вимоги за зобов`язаннями ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в сумі 78164 гривні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 506329837, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 22000 гривень на строк 30 днів з можливістю його продовження зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 124,10% річних та 839,50% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 22000 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 78164 грн., яку ОСОБА_1 не погасив.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не прибула, у відповіді на відзив просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві (а.с. 2-7) та відповіді на відзив (а.с. 102-110).

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Столярчук В.М. в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов (а.с. 58-61), позовні вимоги визнав частково, визнаючи лише стягнення заборгованості за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в сумі 22000 гривень. Суду пояснив, що ОСОБА_1 дійсно уклав та підписав два кредитні договори - № від 06.01.2021 року з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та № 506329837 від 30.03.2021 року з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Проте, до матеріалів справи не додано доказів перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», а кредитний договір № 506329837 від 30.03.2021 року, укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» містить в собі несправедливі умови договору занадто високу відсоткову ставку, до того ж відсотки за даним договором нараховані кредитором поза строками кредитування. Окрім того, позовна заява підписана представником позивача Костюшком П.М, який не є адвокатом, з огляду на що не має повноважень на представництво інтересів позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що 06.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 34050 гривень на строк 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 9,99% (загальні відсотки), 2,99% (щомісячні відсотки) в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору (а.с. 8-9). На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 34050 гривень, проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 53281,36 грн., в тому числі: 28756,24 грн. основного боргу, 4684,18 грн. заборгованості за річними відсотками та 19840,94 грн. заборгованості за щомісячними відсотками, що підтверджується копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 8578150-SG від 24.12.2022 року (а.с. 13) та розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 06.01.2021 року станом на 13.12.2022 року (а.с. 14).

Відповідно договору відступлення прав вимоги № 20221213 від 13.12.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» право вимоги за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним з ОСОБА_1 на суму 53281,36 грн. відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору а.с. 15-17, витяг з Реєстру боржників від 13.12.2022 року а.с. 18).

Крім того, 30.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 506329837, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 22000 гривень на строк 30 днів з можливістю його продовження зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 124,10% річних та 839,50% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору (а.с. 23-26). На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши ОСОБА_1 кошти в сумі 22000 гривень, що підтверджується копією платіжного доручення від 30.03.2021 року (а.с. 27), проте останній своїх зобов`язань належним чином не виконував, порушуючи умови договору, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором загальною сумою 78164 грн., в тому числі: 22000 грн. основного боргу та 56164 грн. заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунками заборгованості за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року (а.с. 31, 113-116).

Відповідно Реєстру боржників № 136 від 01.06.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», право вимоги за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 116).

Відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (копія договору а.с. 28-29, витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року а.с. 30).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із дослідженого судом кредитного договору № від 06.01.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписано власноручним підписом.

Із дослідженого судом кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підпис одноразовим ідентифікатором MNV8TN74.

Отже, підписання даних договорів свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З боку відповідача не надано до суду переконливих доказів необґрунтованості позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Посилання представника відповідача на те, що позовна заява підписана представником позивача Костюшком П.М, який не є адвокатом, з огляду на що він не має повноважень на представництво інтересів позивача, суд до уваги не бере, виходячи з такого.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України , юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність.

При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визначає, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки дана справа про стягнення кредитної заборгованості з ціною позову 131445,36 грн. є малозначною справою, то представник позивача ОСОБА_3 згідно довіреності генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 23.06.2023 року має право на представництво позивача в суді відповідно і на підписання позовної заяви.

Також, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що до матеріалів справи не додано доказів перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», оскільки до матеріалів справи додано копію довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 8578150-SG від 24.12.2022 року, в якій зазначено, що кошти згідно кредитного договору № від 06.01.2021 року та заяви клієнта в сумі 34050 грн. ОСОБА_1 видано. Крім того, представником відповідача в судовому засіданні сам факт отримання ОСОБА_1 даних коштів не заперечувався.

Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідачана те, що кредитний договір № 506329837 від 30.03.2021 року, укладений з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» містить в собі несправедливі умови договору занадто високу відсоткову ставку, оскільки ОСОБА_1 , укладаючи даний договір своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договорів діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору. Пунктом. 4.9 даного договору передбачено, що позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця позичальника. Сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору) та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін (п. 4.10 договору).

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» умови кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року щодо процентної ставки судом несправедливими, в результаті і недійними, визнані не були, і таких вимог відповідачем та його представником заявлено не було.

Щодо того, що відсотки за даним договором нараховані кредитором поза строками кредитування (після 30 днів від дня отримання кредиту), тов п. 1.7 кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду (строку дії договору) є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 після закінчення дисконтного періоду і надалі продовжував користуватися кредитними коштами, не повернувши навіть частини кредиту (основний борг так і залишився в сумі 22000 грн.), а тому строк дії кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року не закінчився після 30 днів від дня отримання кредиту, а продовжив свою дію, в результаті чого відсотки за користування кредитом були нараховані кредитодавцем відповідно умов договору.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем порушено умовикредитного договору № від 06.01.2021 року, укладеного між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», умови кредитного договору № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеного між нимта ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2684 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією № 40725 від 18.07.2023 року (а.с. 1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 536, 610, 625, 629, 1046, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК»:

-53281 (п`ятдесят три тисячі двісті вісімдесят одну) гривню 36 копійок заборгованості за кредитним договором № від 06.01.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»,

-78164 (сімдесят вісім тисяч сто шістдесят чотири) гривні заборгованості за кредитним договором № 506329837 від 30.03.2021 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»,

-2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 07 лютого 2024 року.

Суддя: Т.П.Косович