Справа № 199/4481/22
УХВАЛА

29.01.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Подварченко А.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Петракова В.А., представників відповідача адвокатів Семененко Ю.І., Бразалук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2022 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Згідно із заявою відповідача про перегляд заочного рішення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2022 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики було отримано представником відповідача лише 05.01.2024 р, того ж дня отримано фотокопії позову та долучених до нього документів шляхом ознайомлення з матеріалами справи. Обставини, що свідчать про поважність причин неявки відповідача в судове засідання та не повідомлення їх суду, а також причини неподання відзиву полягають в тому, що позивач звернувся до суду з позовною заявою ще в липні 2022 р., проте, жодної судової повістки відповідач не отримувала, у матеріалах справи не міститься жодної розписки про отримання повісток особисто, не міститься поштових квитанцій про направлення таких повісток, але містяться конверти, повернуті за збігом строку зберігання на поштовому відділенні; на переконання відповідача, суд не повідомляв відповідача ані про існування відкритого судового провадження, ані про час та дату судового засідання, також в матеріалах справи відсутні будь які зворотні повідомлення про те, що відповідач сповіщений належним чином та не з`явився до суду, проте, це не стало перешкодою для суду ухвалити заочне рішення. Як зазначається відповідачем при зверненні до суду із вказаною заявою, фактично з початку повномасштабної агресії РФ відповідач проживає у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , тоді як зареєстрована вона у АДРЕСА_2 , і ця інформація стосовно неї міститься в сервісі «ДІЯ», тому у суду не було підстав приймати позов до свого провадження, оскільки подано його з порушенням правил підсудності (якщо керуватися розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22, підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області визначено за Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, що автоматично тягне за собою прийняття рішення неповноважним суддею, навіть, якщо не зважати на те, що у справі не міститься оригіналу розписки і ту розписку відповідач не писала, тож, на ній міститься не підпис відповідача та її текст викладено не відповідачем, грошові кошти у ОСОБА_1 відповідач ніколи не отримувала, але заявити про це та надати клопотання про проведення почеркознавчої експертизи у неї можливості не було, оскільки їй не було відомо про розгляд справи в суді, та дізналася я про це лише, коли всі її рахунки було заблоковано у зв`язку з наявністю виконавчого провадження на підставі рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідачем заперечується її реєстрація за зазначеною позивачем у позові адресою ( АДРЕСА_3 ), відповідач за цією адресою не жила на момент подачі позову до мене і не була там зареєстрована; судом не враховано дані відповіді компетентного органу про те, що відповідач проживає у с. Олександрівка та не направлено повістку на адресу проживання чи реєстрації.

Як зазначається відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, відповідач заперечує зазначений позивачем факт написання розписки та отримання грошових коштів за договором позики, та, на переконання відповідача, позивач не подав до суду документів на підтвердження укладення між позивачем та відповідачем договору позики, оригінал розписки відсутній в матеріалах справи тощо.

У судовому засіданні представники відповідача заяву підтримали повністю та просили суд її задовольнити.

Відповідач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях.

Позивач та представник позивача заперечували проти поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення та заперечували проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення за умови поновлення судом процесуального строку, визначеного ч. 2 ст. 284 ЦПК України. Заперечення позивача та представника позивача полягають у тому, що підсудність - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ. Підсудність у справі №199/4481/22 визначена у відповідності до вимог закону. Вказане підтверджується по перше тим, що відповідно до інформації, яка була у позивача, зокрема фото паспорту відповідача, на арк. 12 міститься відмітка про місце реєстрації ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , що повністю збігається з адресою, що вказана у позові. Іншої адреси місця проживання, або перебування відповідача на стан подання позову у позивача не було, оскільки відповідач почала уникати та ухилятися від зустрічей з позивачем, якому вона заборгувала не тільки по договору позики від 11.11.2021 р., а й по декільком іншим договорам позик, про що маються інші розписки, та окрім позивача, відповідач придбала довіру до кількох людей і також отримала грошові кошти, які до цього часу нікому не повертає, обіцяє повернути борги та не виконує обіцянок, а тому постійно ухиляється від зустрічей і з іншими особами, яким вона заборгувала. Певна кількість людей, зокрема й позивач, звернулися до правоохоронних органів з метою притягнення відповідача до кримінальної відповідальності за шахрайство у великих розмірах; 06.01.2023 р. слідчим відділом Лозівського РВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР за ч. 3 ст. 190 КК України (шахрайство), що підтверджується повідомленням від вказаного органу внутрішніх справ на ім`я позивача від 25.01.2024 р.

Посилання відповідача на неналежний суд, на переконання представника позивача, є повністю юридично неспроможним, ще й потому, що відповідно до даних, які вказала сама відповідач у своєї заяві про перегляд заочного рішення, та відомостей з електронного ресурсу «Дія», її фактичне місце проживання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підсудно Близнюківському районному суду Харківської області, який, як і Лозівський районний суд Харківської області (місце реєстрації відповідача за паспортом), відповідно до Розпорядження голови Верховного суду України В.Князєва від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 був евакуйований із зміною територіальної підсудності до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Представник позивача зауважує, що відповідач працювала у сфері сільського господарства по Лозівському та Близнюківському районах Харківської області, що відповідає вимогам ЦПК про належність підсудності, яка може також бути визначена за місцем роботи відповідача згідно ст. 27,28 ЦПК України, також обіцяла повернути гроші позивачу у м. Лозова, Харківської області, що також є підставою для підтвердження визначення підсудності за місцем виконання зобов`язань, що збігається із визначеним судом.

Позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч. 8 ст. 110 ЦПК).

Позивач має право на вибір між кількома сулами, яким згідно зі ст. 110 ЦПК підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 114 ЦПК.

Питання дотримання правил про підсудність вирішується судом при відкритті провадження у справі. Якщо суддя визнає, що справа цьому суду не підсудна, він повертає заяву позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками надсилаються позивачеві (ст. 115 ЦПК).

Оскільки особливої уваги відповідач приділяє обставинам, які вказують на факт, що відповідач не сповіщався належним чином, проте, в матеріалах справи містяться зворотні повідомлення про те, що відповідач сповіщена належним чином та не з`явилася до суду: на адресу відповідача надходили судові повістки з приводу розгляду вказаної справи та копія позовної заяви з доданими до неї документами, що проігноровано відповідачем.

Щодо поновлення строку на подачу відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, то, заперечуючи, представник позивача зазначає про те, що позивач особисто повідомляв відповідача ще 09.08.2021 р., коли зустрівся з нею на вулиці, про відкриті від нього щодо неї два судових процеси в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська та пропонував поїхати до суду разом, щоб вирішити проблему повернення боргів у судовому порядку. При цьому ця розмова і зустріч була відкрито записана на мобільний телефон позивача у вигляді відео, яким підтверджується факт повідомлення відповідача про наявні судові справи.

Таким чином, на переконання представника позивача, питання про строки поновлення для відповідача для звернення із заявою про перегляд заочного рішення порушені, а підстави для їх поновлення відсутні.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до першого речення частини першої статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Отже, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження.

Така можливість відповідачу судом першої інстанції була забезпечена, що підтверджується матеріалами цивільної справи (а.с. 38, 41, 49, 57, 59, 60, 61, 74, 75, 77, 78).

Щодо заперечень представників відповідача в частині необізнаності відповідача про розгляд справи судом, то згадані заперечення спростовуються відеозаписом, наданим позивачем під час розгляду судом заяви про перегляд заочного рішення, на якому позивач повідомляє відповідача про розгляд Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська цивільної справи за його позовом до ОСОБА_2 .

Як встановлено судом, судові повістки, судове рішення, направлені на адресу відповідача, повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

Щодо реєстрації місця проживання відповідача, то зареєстроване місце проживання відповідача з 28.05.2010 р. знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується відповіддю на запит суду (а.с. 38), а також відповіддю №422310 від 26.01.2024 р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 105).

Реєстрація місця проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_4 , не доведена; наданий відповідачем письмовий доказ (а.с. 88), який відповідно до пояснень представників відповідача адвокатів Семененко Ю.І. та ОСОБА_3 є роздруківкою із застосунку «Дія», не є належним, адже не відповідає вимогам ст. 100 ЦПК України, а його паперова копія, про що наполягали представники відповідача, на порушення ч. 5 ст. 95 ЦПК України не засвідчена, у зв`язку з чим такий доказ є недопустимим (ст. 78 ЦПК України). Відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 у зазначеній роздруківці із застосунку «Дія» також суперечать відомостям Єдиного державного демографічного реєстру - електронній інформаційно-комунікаційній системі, призначеній для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, та відомостям, які містить паспорт відповідача про реєстрацію місця проживання, копія якого надана позивачем: згідно відмітки від 28.05.2010 р. місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Разом з тим, форма довідки з державного демографічного реєстру затвержена додатком до Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 р. №784, яка відображається у такій же формі у за стосунку «Дія»; надана відповідачем довідка не відповідає формі, встановленій даною постановою КМУ.

Якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених ч. 2 та 3 ст. 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у ст. 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 754/3380/17 від 10.08.2022 р.).

Відповідач посилається на те, що їй не було відомо про розгляд справи в суді і дізналася вона про це лише, коли всі її рахунки було заблоковано у зв`язку з наявністю виконавчого провадження на підставі рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Як встановлено судом на підставі постанови старшого державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ципченко В.В. від 12.10.2023 р. відкрито виконавче провадження №73013425 та іншою постановою від 12.10.2023 р. арештовано рахунки боржника ОСОБА_2 .

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (ч. 1 ст. 120 ЦПК України).

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (ч. 1 ст. 122 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 123 ЦПК України).

Відтак, перебіг процесуального строку починається з 13.10.2023 р.

Як встановлено судом на підставі заяви представника відповідача адвокат Бразалук С.С. про ознайомлення з матеріалами цивільної справи від 02.01.2024 р., зі справою адвокат ознайомилася 05.01.2024 р., тобто майже через три місяці після того, як відповідач дізналася про судове рішення (а.с. 80), заява про перегляд заочного рішення надійшла до суду 16.01.2024 р. (а.с. 84).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Такі докази суду не надані, тому підстав для задоволення заяви відповідача про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення не має.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 258, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2022 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2022 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Дата складення повного рішення 31.01.2024 р.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.В. Спаї