Справа № 597/1834/23
Провадження №2/597/73/2024
"24" січня 2024 р. м.Заліщики
Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Торської І.В.
за участю секретаря Фаринник Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна,
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить визнати право власності на 11/20 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається із 11/20 частин житлового будинку «А»; 11/20 частин підвалу «Пд.А»; 11/20 частин веранди «а»; 11/20 частин літньої кухні «Б»; 11/20 частин підвалу «Пд.Б»; 11/20 частин сараю «В»; 11/20 частин сараю «в»; 11/20 частин огорожі «1»; 11/20 частин воріт «2»; 11/20 частин відмостки «І».
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 14.09.2007 року договором дарування ОСОБА_3 відчужив йому цілий житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за АДРЕСА_1 , яке в подальшому він зареєстрував 31.12.2009 року на праві приватної власності.
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27.10.2009 року у справі №2-294/2009 р. договір дарування від 14.09.2007 року визнано недійсним в частині 9/20 будинковолодіння АДРЕСА_1 . Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.06.2013 року у справі №597/587/13-ц за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно 9/20 частин будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 , яке в подальшому відповідачка зареєструвала на праві приватної власності 26.09.2013 року.

З метою державної реєстрації права на належну йому на праві власності частину нерухомого майна позивач ОСОБА_1 08.08.2023 року звернувся із відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послуг Товстенської селищної ради Дутка П.Т. своїм рішенням №68872932 від 15.08.2023 року відмовив позивачу у державній реєстрації права власності на частину нерухомого майна, яке складається із 11/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи те, що державний реєстратор відмовив у реєстрації належного йому майна, іншого способу для набуття права на належну йому на праві спільної часткової власності частину нерухомого майна він позбавлений.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кульгавець С.М. у судове засідання не з`явилися, однак від останнього надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала суду.

Суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріли справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 14.09.2007 року ОСОБА_3 передав безоплатно ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами за АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виданої 11.07.2023 року КП «Заліщицьке міське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» вище вказане будинковолодіння було зареєстроване 31.12.2012 року на праві приватної власності за ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_1 від 07.04.2010 року ОСОБА_4 змінив прізвище на ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 27.10.2009 року у справі №2-294/2009 р. договір дарування від 14.09.2007 року визнано недійсним в частині 9/20 будинковолодіння АДРЕСА_1 .

26.09.2013 року відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала на праві приватної власності 9/20 частин будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 на підставі рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.06.2013 року у справі №597/587/13-ц, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 11102814 від 18.10.2013 р.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно центру надання адміністративних послу №68872932 від 15.08.2023 року відмовлено позивачу у реєстрації позивачу права власності на 11/20 будинковолодіння, що в АДРЕСА_1 у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року №1127, Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141, оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом.

Згідно ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1,2 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України регламентовано, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач правомірно набув право власності на 11/20 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 14.09.2007 року. Сторони володіють та користуються своїми частинами будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі викладеного та повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, оскільки іншого способу порушених прав позивача не має, відповідач заперечень щодо позовних вимог заявлених ОСОБА_1 суду не подала, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, шляхом визнання права власності на 11/20 частин будинковолодіння за адресою по АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину нерухомого майна задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 право власності на 11/20 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке складається із:

11/20 частин житлового будинку «А»;

11/20 частин підвалу «Пд.А»;

11/20 частин веранди «а»;

11/20 частин літньої кухні «Б»;

11/20 частин підвалу «Пд.Б»;

11/20 частин сараю «В»;

11/20 частин сараю «в»;

11/20 частин огорожі «1»;

11/20 частин воріт «2»

11/20 частин відмостки «І».

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу, яка подається Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, а відповідачем протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 01.02.2024 р.

Суддя Ірина ТОРСЬКА