У Х В А Л А

про повернення заяви

17 січня 2024 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Печенкіним І.В., звернувся до Подільського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить: 1) надати пріоритет написанню та визнати основним прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в офіційних документах, у тому числі, але невиключно: - у посвідці на тимчасове проживання в ОСОБА_3 або - у посвідці на постійне проживання в Україні, для державних та інших органів в Україні; 2) встановити як юридичний факт рівнозначність написання прізвища в документах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у дружини заявника ОСОБА_1 , а саме в паспорті громадянина Держави Ізраїль, паспорті громадянки Російської Федерації; 3) встановити як юридичний факт рівнозначність цих варіантів написання прізвища її чоловіка - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в посвідці на постійне проживання в Україні.

Ухвалою від 16.11.2023 р. вищевказана заява залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, а саме: 1) подати в новій редакції заяву, яка за формою та змістом має відповідати вимогам ст. 294 ч. 4 ЦПК України (вказавши, зокрема заінтересовану особу по справі та мету встановлення факту, що має юридичне значення); 2) надати до суду копії заяви з доданими до неї документами для заінтересованої особи.

24.11.2023 р. до суду від представника заявника надійшла заява в новій редакції, за якою як заінтересована особа вказана Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, в якій заявник просить встановити: 1) факт укладання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) факт належності правовстановлюючих документів, а саме: паспорту громадянки Держави Ізраїль № НОМЕР_1 від 14.04.2022 року ОСОБА_3 - ОСОБА_3 у зв`язку з різними транскрипціями перекладу її прізвища та подальшого використання нею прізвища її чоловіка, а саме: ОСОБА_3 в офіційних документах, ут.ч. у посвідці на тимчасове проживання в Україні для державних та інших органів в Україні; 3) факт рівнозначності написання прізвища в документах « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_3 » у дружини заявника ОСОБА_3 , а саме: в паспорті громадянки Держави Ізраїль, паспорті громадянки Російської Федерації з метою подальшого отримання нею посвідки на постійне проживання в Україні.

28.11.2023 р. через канцелярію суду від представника заявника надійшла інша заява в новій редакції, за якою як заінтересована особа вказана Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області, в якій заявник просить: 1)визнати відповідність та рівнозначність прізвища у правовстановлюючих документах, а саме: в паспорті громадянки Держави Ізраїль - « ОСОБА_3 » та паспорті громадянки Російської Федерації - « ОСОБА_3 » у зв`язку із різними транскрипціями перекладу її прізвища; 2) для оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання ОСОБА_3 визнати той варіант її прізвища, який вказаний у її паспорті громадянки Держав Ізраїль , а саме: « ОСОБА_3 ».

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя вважає, що заяву ОСОБА_1 слід повернути заявнику за таких підстав.

Згідно ст. 294 ч.3 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів, представником заявника на виконання ухвали від 16.11.2023 р. через канцелярію суду подані зовсім різні уточнені заяви, в яких ставиться питання про встановлення різних фактів.

При цьому, представником заявника суду не висловлена позиція, по якій уточненій заяві вирішувати питання про відкриття провадження у справі.

А відтак, суд позбавлений можливості самостійно вирішувати питання, по якій з двох різних поданих уточнених заяв відкривати провадження, оскільки право визначення предмету заяви належить саме заявнику.

Крім того, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом.

Тим самим, в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення саме для заявника.

Як вбачається із поданих заяв, мета встановлення зазначених в них фактів пов`язана з виникненням прав для ОСОБА_3 (для оформлення посвідки на постійне або тимчасове проживання),а не для ОСОБА_1 , який є заявником.

Згідно ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що заявником не усунуті недоліки у встановлений законом спосіб.

В зв`язку з чим, на підставі ст.185 ч.3 ЦПК України вищевказана заява вважається неподаною та підлягає поверненню заявникові.

В прецедентних рішеннях Європейського суду з прав людини зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р.).

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню заявника до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ч.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - повернути заявнику.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова