Номер провадження: 22-ц/813/1850/24
Справа № 522/1117/21
Головуючий у першій інстанції Аліна С.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Аліної С.С. 01 березня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд до Суворовського районного суду м. Одеси.

Свої вимоги представник Банка обґрунтовував тим, що відповідачка не виконала прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла перед Банком заборгованість у розмірі 29436,84 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року позов АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29436,84 грн., та судовий збір у розмірі 2270 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що участі у розгляді даної справи ОСОБА_1 не приймала, оскільки направляла до суду першої інстанції клопотання про передачу даної справи до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за належною підсудністю, оскільки апелянт з 18.06.2021 року зареєстрована у АДРЕСА_1 , доказом чого є відмітка у паспорті ОСОБА_1 . Однак, клопотання відповідачки було безпідставно відхилено судом першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що 02.08.2020 року невстановлені особи у спосіб, що не залежав від волевиявлення апелянта, протиправно отримали доступ до кредитного та зарплатного рахунку ОСОБА_1 , внаслідок чого отримали можливість розпорядитись доступними на ньому кредитними коштами всупереч волі власника рахунку.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що саме надані Банком витяги з Умов та правил банківських послуг, Тарифів розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Державний ощадний банк України».

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Ощадбанк» зазначає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, а рішення суду першої інстанції було ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.07.2019 року між АТ «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ №10015/0574 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 , на підставі Заяви про приєднання №100/1887/101017, було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Згідно п. 3.1. Заяви про приєднання №100/1887/101017 до Договору, шляхом підписання цієї Заяви, відповідачка погодилася на одержання (збільшення) кредиту, та за умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердила укладення між нею та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладених в Заяві та Умовах користування кредитною лінією.

П. 3.2 Заяви про приєднання №100/1887/101017 передбачено, що відповідно до умов Договору, Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою.

Відповідно до п. 3.4.1 Заяви про приєднання, Банк відкрив ОСОБА_2 поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на умовах тарифного пакету «Мій Комфорт», тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карт розміщених на сайті Банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Банк надав Клієнту Платіжну картку типу «MasterCan Debit Standard», а також ПІН-конверт до неї.

26.07.2019 року ОСОБА_2 було надано кредит у сумі 25000 грн. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку. Строк кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30 % річних та сплачується щомісячно.

Згідно Додатку № 1 до Договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38% річних за користування кредитними коштами, процентна ставка за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку становить 60 % річних.

Згідно п. 4.1 Заяви про приєднання, підписанням цієї заяви Клієнт укладає з Банком Кредитний договір, ініціює одержання Кредиту на споживчі потреби та погоджується з умовами користування Кредитом відповідно до умов Договору та підтверджує укладення між ним та Банком Кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладеними в цій Заяві та Договорі, у тому числі: кредит встановлюється на картковий рахунок № НОМЕР_1 з можливим максимальним розміром 25000 грн. зі строком кредитування до дати закінчення строку дії платіжної картки. Процентна ставка за користування кредитними коштами є фіксованою і складає 38 % річних.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що AT «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконало повністю, надавши ОСОБА_2 кредит шляхом встановлення кредитної лінії на картковий рахунок. Однак, відповідачка порушила умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 04.01.2021 року складала 29436,84 грн., з яких:

- 24957 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом);

- 3705,37 грн. проценти за користування кредитом;

- 738,53 грн. комісія за отримання готівки за рахунок кредитних коштів;

- 22,50 грн. 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту);

- 13,44 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (арк.сп.34).

З виписки по картковому рахунку за договором вбачається, що ОСОБА_2 користувалась кредитними коштами, здійснювала погашення заборгованості, що не заперечується відповідачкою (а.с. 35).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитними договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ч. 1,2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавала факт отримання нею кредитних коштів, та погоджувалася із встановленими умовами користування кредитом.

Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, апелянтом не надано.

На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за кредитом відповідачкою не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідачки заборгованості кредитним договором у розмірі 29436,84 грн. є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України.

При таких обставинах, позовні вимоги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягали задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів вважає помилковим є посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 про те, що відповідачка направляла до суду першої інстанції клопотання про передачу даної справи до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за належною підсудністю, оскільки апелянт з 18.06.2021 року зареєстрована у АДРЕСА_1 , доказом чого є відмітка у паспорті ОСОБА_1 , однак, клопотання апелянта було безпідставно відхилено судом першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

З матеріалів справи вбачається, що з 18.06.2021 року зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , доказом чого є відмітка у паспорті останньої, та довідка виконавчого комітету Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області (а.с.85,137).

Однак, АТ «Ощадбанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 21.01.2021 року, при цьому до суду 05.02.2021 року надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, згідно якої ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2021 року вищевказану цивільну справу було направлено на адресу Суворовського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 09.06.2021 року.

Таким чином, станом на відкриття провадження у справі ОСОБА_1 була зареєстрована у Суворовському районі м. Одеси, у зв`язку із чим дана справа підсудна саме Суворовському районному суду м. Одеси.

Необгрунтованими також є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що 02.08.2020 року невстановлені особи у спосіб, що не залежав від волевиявлення апелянта, протиправно отримали доступ до кредитного та зарплатного рахунку ОСОБА_1 , внаслідок чого отримали можливість розпорядитись доступними на ньому кредитними коштами в сумі 24700 грн. та зарплатними коштами в сумі 14000 грн. всупереч волі власника рахунку.

Колегія суддів враховує, що з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, 02.08.2020 року невстановлена особа, шляхом обману, перерахувала грошові кошти в сумі 14000 грн. з картки ОСОБА_1 на іншу банківську карту. Крім того, у клопотанні про запит документів і долучення їх до матеріалів кримінальної справи ОСОБА_1 також зазначає, що у вказану дату з її рахунку несанкціоновано було списано саме 14000 грн.

Жодних доказів того, що кредитні кошти в сумі 24700 грн. також було знято невстановленими особами з кредитного рахунку апелянта з вини Банку, матеріали справи не містять.

Посилання представника ОСОБА_1 на відсутність доказів того, що саме надані Банком витяги з Умов та правил банківських послуг, Тарифів розуміла відповідач, ознайомилась та погодилась з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Державний ощадний банк України», є безпідставними, та спростовуються п. 3.1. Заяви про приєднання №100/1887/101017 до Договору, згідно якого, шляхом підписання цієї Заяви, відповідачка підтвердила укладення між нею та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування, викладених в Заяві та Умовах користування кредитною лінією.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не була повідомлена про розгляд справи є неспроможним з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було сповіщено належним чином про розгляд справи на 01.03.2023 року на 10:30 год. за допомогою SMS повідомлення на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.

Згідно довідки про доставку SMS вбачається, що повідомлення було доставлено 05.12.2022 року о 13:07 год.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе