С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2176/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

01 квітня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

ІІ. Описова частин

Позивач в червні 2023 року звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на свою користь компенсацію за спричинену моральну шкоду в сумі 149500,00 грн, а також компенсацію за за спричинену майнову шкоду в розмірі 156615,00 грн, а також судові витрати.

Обґрунтовуючи свої вимоги Позивач зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 травня 2021 року постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано. Зазначене рішення, як стверджує Позивач, було залишене в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2021 року.

Позивач вважає, що йому завдано моральної шкоди незаконними діями інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Атаманенка Д.С., який безпідставно виніс вищевказану постанову, а крім того, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення принижував його честь та гідність, незаконно утримував на місці зупинки протягом двох годин.

Позивач зазначає, що відповідно до Висновку спеціаліста у галузі психології від 23.12.2021 №21 на підставі проведеного соціально-психологічного дослідження обгрунтовано та розраховано розмір компенсації за завдану йому моральну шкоду в сумі 149500 гривень.

Крім того, як зазначає Позивач, внаслідко неправомірних дій працівника поліції, йому було завдано у майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди. Так, Позивач вказує, що 10 липня 2021 року він не потрапив на онлайн-співбесіду щодо отримання роботи в іноземній компанії, і у працевлаштуванні із заробітною платою в 5000 євро йому було відмовлено. Еквівалент вказаної суми - 152500 гривень - він вважає упущеною вигодою, у зв`язку з чим просить її відшкодувати.

Поряд з тим, Позивачем, як він зазначає, були понесені наступні витрати:

- 454,00 гривень - судовий збір в справі №761/21513/20;

- 2969,05 гривень - судовий збір в справі №760/4991/21;

- 692,03 гривень - витрати на переїзд з м. Києва до м. Вінниця та у зворотньому напрямку для участі в розгляді справи в Сьомому апеляційному адміністративному суді.

Загальний розмір майнової шкоди Позивач оцінює в 156615 гривень, які просить стягнути з держави.

Враховуючи вищенаведене, просив позов задовольнити.

26 червня 2023 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Коробенка С.В.

30 червня 2023 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва відкрито спрощене позовне провадження у справі.

03 серпня 2023 року від Державної казначейської служби України (Відповідача-2) надійшов відзив на позовну заяву в якому представник проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди йому не завдало.

09 серпня 2023 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшли пояснення в яких він проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння матеріальної та моральної шкоди, зокрема не доведено, що він зазнав душевних страждань (переживань), а також не зазначено з яких міркувань він виходив при визначенні розміру моральної шкоди. Крім того, Відповідач-1 вважав необгрунтованими і вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

25 серпня 2023 року від Позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначив, що доводи Відповідачів є непідтвердженими жодними доказами.

06 вересня 2023 року від Департаменту патрульної поліції надійшли пояснення в яких він заперечував проти вимог Позивача з підстав аналогічних відзиву.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2021 року скасовано постанову від 10 липня 2020 року серії ДП18 №790601 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 4 вказаного Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне -за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як зазначено вище, судовим рішенням, яке набрали законної сили, було закрите провадження в справі про адміністративне правопорушення. Крім того, як вбачається з висновку проведеної службової перевірки, складеного управлінням патрульної поліції в Житомирській області ДПП від 23.10.2021, притягнення Позивача до адміністративної відповідальності супроводжувалося порушенням з боку інспекторів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 службової дисципліни, за яке Дисциплінарнимстатутом передбачена дисциплінарна відповідальність.

Відтак, на переконання суду, наявнми є підстави для відшкодування моральної шкоди заданої Позивачу діями працівників поліції, які полягали у безпідставному притягненні його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи наявні у справі матеріали, суд визнає факт заподіяння Позивачу моральної шкоди діями працівниками Головного управління Національної поліції у Житомирській області, спрямованими на безпідставне притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ст. 122 КпАП України.

Враховуючи характер та обставини заподіяння моральної шкоди, обсяг доказів, наданих у підтвердження фізичних та душевних страждань Позивача, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, аргументи, які покладені в основу судового рішення про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд вважає розмір позовних вимог Позивача щодо стягнення моральної шкоди завищеними.

Так, Позивачу були спричинені моральні страждання, які є наслідком необгрунтованого притягнення його до відповідальності, вимушеного відшукання засобів правового захисту, відстоювання своєї позиції в суді, а тому керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності, вважає за необхідним стягнути з держави компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн, що є достатньою та адекватною компенсацією з огляду на той факт, що закриття провадження у справі пов`язане лише з порушенням порядку фіксування працівниками поліції адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Посилання Позивача на те, що у зв`язку з притягненням його до відповідальності він не отримав працевлаштування із заробітною платою належними доказами не підтверджується. Позивачем не надано доказів, з яких суд міг би достовірно встановити юридичну особу - роботодавця, умови працевлаштування, (в тому числі - розмір заробітної плати), а також дійсні причини відмови у проведенні подальшої співбесіди з Позивачем. В будь-якому разі, саме по собі проведення співбесіди не є гарантією працевлаштування, а у випадку працевлаштування - не є гарантією отримання винагороди за роботу саме в розмірі, еквівалентному 5000 євро.

За таких обставин, в справі відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між притягненням Позивача до адміністративної відповідальності та неотриманням ним заробітку в невідомій компанії на невідомих умовах в розмірі 152500 гривень.

Вимоги про стягнення з Відповідача судового збору в справі №761/21513/20 в сумі 454,00 гривень задоволенню не підлягають, оскільки вказана сума компенсована згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира. від 11.05.2021.

Вимоги ж про стягнення судового збору сплаченого ним в справі №760/4991/21 також задоволенню не підлягають, оскільки Позивачем не обгрунтовано, яке відношення має вказана справа до спору, що розглядається в межах даного провадження.

Причинно-наслідковий зв`язок між витратами в сумі 692,03 гривень на квитки з м. Києва до м. Вінниця і в зворотньому напрямку для участі в судовому засіданні 14.07.2021 в Сьомому апеляційному адміністративносу суді також не підтверджується матерілаами справи. Так, Позивачем не надано доказів проведення судового засдіання в цей день і його участі в цьому засіданні.

Таким чином, вимоги про стягнення на користь Позивача компенсації за спричинену матеріальну шкоду задоволенню не підлягають у повному обсязі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 22, 23, 1176 ЦК України, ст. 56 Конституції України, статтями 2, 3, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з держави за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_4 компенсацію за заподіяну незаконним притягненням до адміністративної відповідальності моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3. Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач 1: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

Відповідач 2: Державна казначейська служба України, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя: