Справа № 703/4410/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

за участю секретаря судових засідань Дегтярь Л.В.

представника позивачів, адвоката Петренка О.В.

піклувальника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори Зайцева Олександра Анатоліївна, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину.

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року залучено державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцеву О.А. до участі у розгляді справи як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

19 січня 2024 року до канцелярії суду позивачами було подано заяву про відмову від позовних вимог, за змістом якої останні, посилаючись на ст. 255 ЦПК України, просили закрити провадження у цивільній справі, зазначивши, що правові наслідки відмови від позовних вимог їм відомі та зрозумілі.

Заяву про закриття провадження у справі позивачі обгрунтовують тим, що їх позовні вимоги конклюдентними діями відповідача ОСОБА_4 були задоволені (визнані), а спадкові права на спадкування за правом представлення після смерті ОСОБА_5 поновлені.

Крім того у заяві позивачі висловили прохання про стягнення із відповідача на їх користь судових витрат, що ними були понесені у зв`язку із зверненням до суду, які складаються із розміру судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, а також з витрат на правничу допомогу адвоката.

Стягнення судових витрат позивачі обгрунтовують тим, що у грудні 2023 року відповідач заявила клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом №600 від 31 травня 2023 року, до якого державним нотаріусом внесено зміни в частині розміру частки, що належить відповідачці після смерті її батька та діда позивачів - ОСОБА_6 , в якому нотаріусом змінено частку, що належить ОСОБА_4 , з 15/24 на 5/9. Надалі 16 січня 2024 року відповідач ОСОБА_4 подала разом із позивачами до державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевої О.А. заяву про заміну свідоцтва про право власності на спадщину за законом №599 від 31 травня 2023 року з підстав саме не врахування спадкування позивачами майна за правом представлення після смерті ОСОБА_5 . На виконання цієї заяви державним нотаріусом видані нові свідоцтва позивачам та відповідачу про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , в яких частки кожного із них відповідають тим, мова про які йдеться у мотивувальній частині їх позову, а саме: ОСОБА_4 - 5/36, ОСОБА_1 5/72, та ОСОБА_3 5/72.

У зв`язку із цим позивачі вважають, що дії відповідача ОСОБА_4 , вчинені після пред`явлення ними позову, свідчать про фактичне задоволення їх позовних вимог, наслідком чого є отримання ними свідоцтв про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на частки, мова про які йдеться у мотивувальній частині позовної заяви, не врахування яких і стало підставою їх звернення до суду із позовною заявою.

У підготовчому судовому засіданні позивачі та їх представник заяву, подану 19 січня 2024 року до канцелярії суду, про відмову від позовних вимог підтримали та просили задовольнити, стягнувши із відповідача судові витрати.

Відповідач у підготовчому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви позивачів в частині прийняття відмови від позову, обгрунтовуючи це правом позивачів. Проти задоволення заяви, в частині стягнення судових витрат, заперечила і просила відмовити з підстав того, що спір був врегульований в досудовому порядку.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Вислухавши пояснення позивачів, представника позивачів, думку відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 200 ЦПК України встановлено, що у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з п. 4 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд, дослідивши заяву позивачів про відмову від позову, вважає за необхідне прийняти відмову від позову та закрити провадження у справі, оскільки підстав для неприйняття такої відмови суд не встановив, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав сторін.

Щодо вирішення судом питання про розподіл судових витрат, у зв`язку із відмовою позивача від позову, суд зазначає про таке.

Частиною 1 ст. 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Із аналізу наведених норм процесуального права суд робить висновок, що для присудження стягнення із відповідача на користь позивача судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката як судових витрат у випадку, якщо позивач не підтримує своїх позовних вимог, необхідно щоб відповідач задовольнив такі вимоги позивача.

Із матеріалів справи вбачається, що предметом позову позивачів є визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 31 травня 2023 року, видане державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А., зареєстроване в реєстрі за № 599, спадкова справа № 267/2014, відповідно до якого спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 на 5/24 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , а також про право на спадщину за заповітом від 31 травня 2023 року, видане державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А., зареєстроване в реєстрі за № 600, спадкова справа № 409/2018, відповідно до якого спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , згідно заповіту, посвідченого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Компанієць О.Г. від 16 травня 2014 року, на 15/24 часток у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Протокольною ухвалою суду від 01 грудня 2023 року задоволено клопотання відповідача про долучення письмових доказів та приєднано до матеріалів справи належним чином засвідчену копію свідоцтва про право власності на спадщину №600 від 31 травня 2023 року, до якого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. внесено засвідчені зміни щодо частки у квартирі АДРЕСА_1 , що належить відповідачці ОСОБА_4 у зв`язку із спадкуванням після смерті ОСОБА_6 , а саме: 15/24 замість 5/9.

Також протокольною ухвалою суду від 05 лютого 2024 року задоволено клопотання відповідача від 17 січня 2024 року та клопотання позивачів від 19 січня 2024 року про долучення письмових доказів та приєднано до матеріалів справи копії свідоцтв про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 № НОМЕР_2 від 16 січня 2024 року, які видані сторонам у справі державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. взамін свідоцтва про право власності на спадщину за законом №599 від 31 травня 2023 року, яке є предметом оскарження в справі №703/4410/23.

З досліджених судом свідоцтв про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 №45,46,47 від 16 січня 2024 року встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 замість 5/24 частин квартири АДРЕСА_1 , що належали їй згідно оскаржуваного свідоцтва про право власності на спадщину за законом №599 від 31 травня 2023 року, належить 5/36 частин у вказаному нерухомому майні, а позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , яким згідно оскаржуваного свідоцтва про право власності на спадщину за законом №599 від 31 травня 2023 року взагалі не належала жодна частка у вказаній вище квартирі, тепер належить кожній по 5/72 частин.

Встановлені судом обставини також підтверджуються і, дослідженими у підготовчому засіданні, інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №337055848 від 27 червня 2023 року та №362318705 від 18 січня 2024 року.

Таким чином суд погоджується із позивачами, що дії відповідача ОСОБА_4 , вчинені після пред`явлення ними позову, що є предметом розгляду судом справи №703/4410/23, свідчать про фактичне задоволення позовних вимог, наслідком чого є отримання позивачами свідоцтв про право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на частки у квартирі АДРЕСА_1 , які їм належали як спадкоємцям за правом представлення після смерті ОСОБА_5 і не врахування чого стало підставою їх звернення до суду із відповідними позовними вимогами.

Отже суд вважає, що у конкретному випадку існують підстави, передбачені ч.3 ст.142 ЦПК України, для ухвалення судового рішення про стягнення понесених позивачами у справі судових витрат з відповідача.

Суд відхиляє твердження відповідача, викладене у клопотанні від 17 січня 2024 року, що спір був врегульований у досудовий спосіб, оскільки будь-які дії сторін щодо врегулювання предмету спору, вчинені після пред`явлення позивачем до суду позову, є такими, що вчинені у процесі розгляду справи.

За приписами частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що 09 вересня 2023 року між адвокатом Петренком О.В. та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичної допомоги. Із змісту вказаного договору вбачається, що адвокат Петренко О.В. надає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 правничу допомогу, що пов`язана із: підготовкою позовної заяви із їх вимогами до ОСОБА_4 про визнання недійсними свідоцтв про право власності на спадщину, що були видані ОСОБА_4 державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори 31.05.2023 в межах спадкових справ 267/2014 та 409/2018, що підлягає подачі до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області; представництвом прав та законних інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як позивачів у підготовчому засіданні у цивільній справі (незалежно від їх кількості та тривалості), в тому числі, у разі необхідності, підготовка усіх необхідних процесуальних документів; представництвом прав та законних інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 як позивачів під час розгляду по суті Смілянським міськрайонним судом Черкаської області цивільної справи. Сума гонорару за надання вказаної правничої допомоги договором визначена і складає 6600 (шість тисяч шістсот) грн, з яких 1600 (одна тисяча шістсот) грн за підготовку позовної заяви, а 5000 (п`ять тисяч) грн. за представництво інтересів як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті (п.4.1 договору про надання правничої допомоги від 09 вересня 2023 року).

Також 19 січня 2024 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 та адвокатом Петренком О.В. укладено додатковий договір до договору про надання юридичної допомоги від 09 вересня 2023 року, згідно умов якого у зв`язку з наміром ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 подати до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області заяву про відмову від позову, що є предметом розгляду справи №703/4410/23, через задоволення вимог сторони відповідача після пред`явлення позову, то адвокат і ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 визначили, що сума гонорару, передбачена п.4.1 договору про надання правничої допомоги від 09 вересня 2023 року за надання правничої допомоги за представництво інтересів як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті, що становить 5000 (п`ять тисяч) грн, зменшується до 3000 (трьох тисяч) грн.

Підтвердженням факту надання адвокатом Петренком О.В. позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 правничої допомоги та її обсяг є акт виконаних робіт від 19 січня 2024 року та детальний опис робіт, наданих адвокатом, та їх вартість, підготовлений адвокатом Петренком О.В., що досліджені судом у підготовчому засіданні. Вартість наданої адвокатом правничої допомоги та факт її оплати позивачами підтверджується дослідженими судом оригіналами квитанцій про оплату вартості наданої правничої допомоги від 22 вересня 2023 року №22/09/23-2 та №22/09/23-3, а також від 16 листопада 2023 року №16/11/23-2 та №16/11/23-3. Загальна вартість послуг з професійної правничої допомоги, які оплачені позивачами, становить 4600 грн, тобто кожним позивачем по 2300 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З урахуванням обставин справи, а саме: з огляду на обсяг і характер доказів у справі, вчинені процесуальні дії представником позивачів, кількість підготовчих засідань, суд вважає розмір вартості наданих послуг, що оцінено в 4600 грн, є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Водночас, суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти стягнення судових витрат, не надала суду власного розрахунку на спростування обґрунтованості судових витрат, хоча обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається у конкретному випадку на сторону відповідача.

З огляду на викладене, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом позивачам юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), кількість та тривалість підготовчих засідань, суд вважає, що справедливим, розумно обґрунтованим та співмірним із вказаними вище обставинами є розмір судових витрат, які слід стягнути з відповідача на користь позивачів, в сумі 4600 грн, тобто по 2300 грн на користь кожного позивача.

Також на користь позивачів із відповідача, на підставі ч.3 ст.142 ЦПК України, підлягає стягненню розмір сплаченого ними судового збору за подачу позовної заяви, тобто по 2147,20 грн на користь кожного позивача.

У зв`язку із викладеним суд вважає, що заява позивачів про розподіл судових витрат, у зв`язку із відмовою позивача від позову, підлягає задоволенню, а судові витрати стягненню із відповідача.

Керуючись ст.133, 137, 142, 200, 255, 256, 258, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 про прийняття відмови від позову, закриття провадження у справі та стягнення судових витрат - задовольнити.

Прийняти відмову позивачів від позову та закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державний нотаріус Смілянської державної нотаріальної контори Зайцева Олександра Анатоліївна, про визнання недійсним свідоцтв про право власності на спадщину з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 2147,20 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 (двадцять) копійок судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви, та по 2300 (дві тисячі триста) грн - витрат на професійну правничу допомогу, а всього кожній по 4447,20 (чотири тисячі чотириста сорок сім) грн 20 (двадцять) копійок.

Роз`яснити ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі піклувальника ОСОБА_2 , що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий : В.О. Прилуцький