ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/2078/21

Головуючий у першій інстанції - Кухта В. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/8/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В., Шапко В.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Іванівська сільська рада Чернігівського району

Чернігівської області

третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Кухти В.О. від 23 лютого 2022 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення - 06 травня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер :04:000:4015, яка розташована за межами с. Слобода, на території Слобідської сільської ради, колишній фруктовий сад с.Слобода. У березні 2019 року позивач виявив, що на належній йому земельній ділянці було здійснено незаконну вирубку 11 дерев породи "Тополя" та їх вивезення з даної земельної ділянки. За даним фактом проводилось досудове розслідування, в ході якого було встановлено, що 29.11.2018 року Іванівською сільською радою було укладено договір із ФОП ОСОБА_2 про надання послуг з благоустрою, на підставі якого було передбачено звалювання 61 дерева навколо колишнього фруктового саду с.Слобода. Листом від 14.02.2020 року сільський голова Іваніської сільської ради повідомив позивача, що дійсно 11 дерев у 2019 році були знесені Іванівською сільською радою, при цьому, зазначив, що вказані дерева були розташовані на земельній ділянці комунальної, а не приватної власності. Позивач стверджував, що факт спилювання дерев на належній йому земельній ділянці підтверджується матеріалами кримінального провадження, згідно яких також встановлено, що внаслідок незаконної вирубки та привласнення 11 дерев породи "Тополя" із земельної ділянки позивача, розмір заподіяної йому матеріальної шкоди становить 235 383 грн. 56 коп. За даних обставин, позивач просив стягнути з Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на свою користь 235 383 грн. 56 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконної вирубки та привласнення 11 дерев породи "Тополя" на його земельній ділянці.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.02.2022 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.02.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 23.02.2022 року ухвалено судом із порушенням норм процесуального та матеріального права, без достатнього врахування всіх обставин справи. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ним позову, суд першої інстанції керувався виключно постановою слідчого про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що особу, яка спиляла дерева на ділянці позивача не було встановлено, а також не встановлено вартості спиляних дерев та, відповідно, розміру шкоди. Із вказаними висновками суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області сама підтвердила факт знесення, за її ініціативи та участі 11 дерев породи "Тополя" у 2019 році. Апелянт стверджує, що сільська рада помилково вважає, що зазначені дерева були знесені на земельній ділянці комунальної, а не приватної власності. Апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції відносно того, що неможливо обрахувати розмір заподіяної позивачу вирубкою дерев шкоди, оскільки в Іванівській сільській раді відсутня відповідна комісія, яка могла би визначити суму збитку, завданого фізичній особі незаконною вирубкою 11 дерев, згідно положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що при розгляді даної справи суд першої інстанції не з`ясував, та не надав належної оцінки обставинам, чому в Іванівській сільській раді не була створена комісія для визначення розміру спричинених ОСОБА_1 збитків, у зв`язку із вирубкою дерев на його земельній ділянці. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 23.02.2022 року дійшов помилкового висновку про те, що не було визначено розміру завданої позивачу шкоди вирубкою дерев. Апелянт стверджує, що у разі виникнення у суду сумнівів щодо правильності розрахунку Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області розміру шкоди, який становить 235 383,56 грн., суд першої інстанції вправі був запропонувати сторонам спору провести судову експертизу по даній справі або призначити її самостійно, незалежно від наявності клопотань сторін. За доводами апелянта, вказаних дій судом першої інстанції вчинено не було, що призвело до порушення та неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, і невірного вирішення даного спору по суті.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області просить залишити без змін рішення суду першої інстанції від 23.02.2022 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення.

В судових засіданнях апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Дедіченко С.А. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судових засіданнях апеляційного суду представник відповідача Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області Хоменко О.В. просила залишити рішення суду першої інстанції від 23.02.2022 року - без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у зв`язку із її безпідставністю, залишити без задоволення.

В судове засідання апеляційного суду третя особа ФОП ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №0000551 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 185, ч.1 статті 364 КК України, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу належить земельна ділянка із кадастровим номером :04:000:4015, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Слобідської сільської ради Чернігівського району та області. Дата державної реєстрації - 17.08.2017 року. Згідно із кадастровим планом, на даній земельній ділянці знаходилися багаторічні насадження.

Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29.11.2018 року №118, було вирішено доручити сільському голові ОСОБА_3 укласти договір з організацією, яка має дозвіл на проведення робіт по видаленню зелених насаджень, а начальнику КП "Іванівське" Іванівської сільської ради - видати ордери організації, згідно укладеного договору на видалення зелених насаджень, порослі та обрізання гілок, на які складені акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню.

29.11.2018 року відповідачем було укладено відповідний договір №14 про надання послуг з благоустрою (видалення аварійно-небезпечних дерев, згідно ЄЗС ДК 021:2015 - 77211300 - 5) із ФОП ОСОБА_2

Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області листом №299 від 14.02.2020 року повідомила позивача ОСОБА_1 , що дерева породи тополя, в кількості 11 штук, знесені в 2019 році Іванівською сільською радою, були на земельній ділянці комунальної, а не приватної власності.

ОСОБА_1 19.06.2019 року, 28.12.2019 року до ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області було подано заяви за фактом спилювання та викрадення його власності, 11 дерев на його земельній ділянці. За наслідками подання даних заяв, було відкрито кримінальні провадження за вказаним фактом, із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч.1 статті 185 КК України (2001), ч.1 статті 364 (чинна з 04.06.2014 року) КК України (2001).

Згідно розрахунку шкоди, проведеного Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області на запит слідчого відділення поліції Чернігівського РВП ГУНП у Чернігівській області, розмір шкоди, заподіяної незаконним вирубуванням дерев тополі ростучої на земельній ділянці з кадастровим номером :04:000:4015 на землях Іванівської ОТГ, неподалік с.Слобода Чернігівського району, Чернігівської області у 2019 році, складає 235 383 грн. 56 коп.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 20.03.2020 року, кримінальне провадження, відомості щодо якого 20.06.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551, було закрито на підставі п.2 ч.1 статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що сума збитку, завданого фізичній особі незаконною вирубкою 11 дерев, обчислюється відповідним Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року. За пунктом 2 вказаного Порядку, розмір збитків визначається комісією, створеною виконавчими органами, зокрема, сільських рад. Сільський голова Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_3. листом від 25.02.2020 року, за вих. №357, повідомив, що така комісія у сільській раді відсутня, що унеможливлює розрахунок завданої шкоди ОСОБА_1 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.02.2022 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_4 позову, суд першої інстанції зазначив, що, як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 20.03.2020 року, кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Дана постанова мотивована тим, що сума збитку, завданого фізичній особі незаконною вирубкою 11 дерев, обчислюється відповідним Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року. За пунктом 2 цього порядку, розмір збитків визначається комісією створеною виконавчими органами, зокрема, сільських рад. В Іванівській сільській раді така комісія відсутня, а тому неможливо обрахувати розмір шкоди. Суд першої інстанції вказав, що як вбачається із тексту постанови про закриття кримінального провадження, не було встановлено особу, яка спиляла дерева на ділянці позивача, також не встановлено вартості спиляних дерев та відповідно, розміру шкоди. На думку суду першої інстанції, розрахунок розміру шкоди, складений Державною екологічної інспекцією у Чернігівській області, на який посилається позивач, є розміром шкоди, завданої лісу незаконним вирубуванням дерев, і не може застосовуватися до даних правовідносин. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 23.02.2022 року дійшов висновку, що досліджені в судовому засіданні докази не підтверджують, що Іванівська сільська рада нанесла позивачу шкоду шляхом вирубки 11 дерев на його ділянці, а також відсутні докази, що вирубкою 11 дерев позивачу завдано шкоду в заявленому розмірі.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 23.02.2022 року про відмову у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого ним позову, суд першої інстанції керувався виключно постановою слідчого про закриття кримінального провадження, з якої вбачається, що особу, яка спиляла дерева на ділянці позивача не було встановлено, а також не встановлено вартості спиляних дерев та, відповідно, розміру шкоди. Із вказаними висновками суду першої інстанції апелянт не погоджується, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області сама підтвердила факт знесення, за її ініціативи та участі 11 дерев породи "Тополя" у 2019 році. Апелянт стверджує, що сільська рада помилково вважає, що зазначені дерева були знесені на земельній ділянці комунальної, а не приватної власності.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із частинами 2, 3 статті 79 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку поширюється у її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб; право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до ч.3 статті 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позивачу належить земельна ділянка із кадастровим номером :04:000:4015, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Слобідської сільської ради Чернігівського району та області. Дата державної реєстрації - 17.08.2017 року. Згідно із кадастровим планом, на даній земельній ділянці знаходилися багаторічні насадження.

Таким чином, на багаторічні насадження, які згідно із кадастровим планом, знаходилися на вищевказаній земельній ділянці позивача, поширюється право власності ОСОБА_1 , як власника даної земельної ділянки.

Звертаючись до суду з позовом до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди, ОСОБА_1 вказував, що у березні 2019 року він виявив, що на належній йому земельній ділянці було здійснено незаконну вирубку 11 дерев породи "Тополя", та їх вивезення з даної земельної ділянки.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, згідно статті 22 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України, доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29.09.2023 року у справі №573/1/23, провадження №61-9386св23.

З огляду на викладене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача у даній справі покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 19.06.2019 року, 28.12.2019 року до ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області було подано заяви за фактом спилювання та викрадення його власності, 11 дерев на його земельній ділянці. За наслідками подання даних заяв, було відкрито кримінальні провадження за вказаним фактом, із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення: ч.1 статті 185 КК України (2001), ч.1 статті 364 (чинна з 04.06.2014 року) КК України (2001).

З протоколу огляду місця події від 19.06.2019 року вбачається, що в глибині від одного до шести метрів західної сторони належної позивачу земельної ділянки, виявлено пні дерев у кількості 11 штук, за зовнішніми ознаками схожі на пні дерев породи ''тополя''. В процесі огляду здійснювалися заміри діаметрів пнів, та встановлено і задокументовано відповідні розміри пнів, а саме, їх діаметри та висота.

Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 20.03.2020 року, кримінальне провадження, відомості щодо якого 20.06.2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551, було закрито на підставі п.2 ч.1 статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що сума збитку, завданого фізичній особі незаконною вирубкою 11 дерев, обчислюється відповідним Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою КМУ №284 від 19.04.1993 року. За пунктом 2 вказаного Порядку, розмір збитків визначається комісією, створеною виконавчими органами, зокрема, сільських рад. Сільський голова Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області ОСОБА_3 листом від 25.02.2020 року, за вих. №357, повідомив, що така комісія у сільській раді відсутня, що унеможливлює розрахунок завданої шкоди ОСОБА_1 .

Разом з тим, пославшись на вищевказану постанову про закриття кримінального провадження від 20.03.2020 року у оскаржуваному рішенні від 23.02.2022 року, суд першої інстанції не прийняв до уваги ті обставини, що згідно даної постанови, в ході досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:4015 розміщена в межах (поблизу) колишнього фруктового саду с.Слобода. Спилювання дерев навколо колишнього фруктового саду с.Слобода здійснювалось на основі договору про надання послуг з благоустрою (видалення аварійно-небезпечних дерев) від 29.11.2018 року, укладеного на основі актів обстеження земельних насаджень, що підлягають видаленню №№17 та 18, та на виконання рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області від 29.11.2018 року №118 "Про видалення зелених насаджень на території сільської ради".

Рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29.11.2018 року №118, було вирішено доручити сільському голові ОСОБА_3 укласти договір з організацією, яка має дозвіл на проведення робіт по видаленню зелених насаджень, а начальнику КП "Іванівське" Іванівської сільської ради - видати ордери організації, згідно укладеного договору на видалення зелених насаджень, порослі та обрізання гілок, на які складені акти обстеження зелених насаджень, що підлягають видаленню.

29.11.2018 року відповідачем було укладено відповідний договір №14 про надання послуг з благоустрою (видалення аварійно-небезпечних дерев, згідно ЄЗС ДК 021:2015 - 77211300 - 5) із ФОП ОСОБА_2

Іванівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області листом №299 від 14.02.2020 року повідомила позивача ОСОБА_1 , що дерева породи тополя, в кількості 11 штук, знесені в 2019 році Іванівською сільською радою, були на земельній ділянці комунальної, а не приватної власності.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №129/1033/13-ц виклала правові висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені вище обставини свідчать про доведеність вини Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у вирубці 11 дерев породи "Тополя" у 2019 році на належній позивачу земельній ділянці, що свідчить про наявність підстав для відшкодування завданих заподіювачем шкоди збитків. При цьому, належними та достатніми доказами, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, наявність вини відповідача у вчиненні вищевказаних дій, що потягли за собою завдання позивачу матеріальної шкоди, відповідачем в ході судового розгляду даної справи, не спростована.

В доводах апеляційної скарги апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції відносно того, що неможливо обрахувати розмір заподіяної позивачу вирубкою дерев шкоди, оскільки в Іванівській сільській раді відсутня відповідна комісія, яка могла би визначити суму збитку, завданого фізичній особі незаконною вирубкою 11 дерев, згідно положень Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що при розгляді даної справи суд першої інстанції не з`ясував, та не надав належної оцінки обставинам, чому в Іванівській сільській раді не була створена комісія для визначення розміру спричинених ОСОБА_1 збитків, у зв`язку із вирубкою дерев на його земельній ділянці. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 23.02.2022 року дійшов помилкового висновку про те, що не було визначено розміру завданої позивачу шкоди вирубкою дерев. Апелянт стверджує, що у разі виникнення у суду сумнівів щодо правильності розрахунку Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області розміру шкоди, який становить 235 383,56 грн., суд першої інстанції вправі був запропонувати сторонам спору провести судову експертизу по даній справі або призначити її самостійно, незалежно від наявності клопотань сторін. За доводами апелянта, вказаних дій судом першої інстанції вчинено не було, що призвело до порушення та неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права, і невірного вирішення даного спору по суті.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1,п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно п.3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року, відшкодуванню підлягає, в тому числі, і вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень.

Приписами п.4 даного Порядку встановлено, що розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених або необхідних витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

В ході апеляційного перегляду даної справи, апеляційним судом було встановлено, що матеріали цивільної справи не містять в собі відповідної інформації щодо розміру збитків, завданих ОСОБА_1 вирубкою 11 дерев, обчисленого відповідно до приписів Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, для з`ясування питання щодо розміру збитків, завданих ОСОБА_1 , визначеного на підстав норм чинного законодавства, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25.01.2023 року було запропоновано Іванівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області створити комісію, відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року, з метою визначення розміру збитків, завданих вирубкою 11 дерев породи "Тополя" на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, площею 2 га, кадастровий номер :04:000:4015, яка розташована за межами с.Слобода Чернігівського району, та надати апеляційному суду результати роботи даної комісії, оформлені відповідним актом, затвердженим органом, який створив цю комісію, як це передбачено приписами п.2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №284 від 19.04.1993 року.

Як вбачається з акту №1, затвердженого рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №63 від 05.07.2023 року, комісія, створена рішенням виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 27.04.2023 року №48 ''Про затвердження комісії по визначенню збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам'', дійшла висновку, що відновна вартість всіх дерев, які були видалені в межах земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , становить 0 (нуль) грн. 00 коп. При цьому, як зазначено в даному акті, на думку членів комісії, вирубка 11 дерев породи ''тополя'' на належній ОСОБА_1 земельній ділянці площею 2 га, кадастровий номер :046000:4015 з цільовим призначенням для ведення особистого сільського господарства, не призвела до приведення зазначеної земельної ділянки у непридатність для використання за її цільовим призначенням.

Не погоджуючись із вищевказаним висновком комісії Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_1 звернувся на адресу апеляційного суду із заявою про призначення по справі судової інженерно-екологічної експертизи, щодо питання визначення розміру спричиненої позивачу матеріальної шкоди, внаслідок незаконної порубки відповідачем дерев на земельній ділянці позивача.

Оскільки вищезазначений висновок комісії Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області не узгоджується із фактичними обставинами справи та наявними у ній доказами, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.07.2023 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про призначення по справі №748/2078/21 судової інженерно-екологічної експертизи. Апеляційним судом було призначено по даній справі судову інженерно-екологічну експертизу, проведення якої було доручено судовому експерту сектору земельних та екологічних досліджень та оціночної діяльності Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства Внутрішніх справ України Лапотку М.Г. (14037, м.Чернігів, вул.С.Разіна,19), на вирішення якої було поставлено питання:

- Який розмір шкоди завдано внаслідок порубки дерев породи "Тополя" до ступеня припинення їх росту, у кількості 11 штук, від яких залишені пні: діаметром 84 см, висотою 32 см; діаметром 70 см, висотою 130 см; діаметром 35 см, висотою 79 см; діаметром 43 см, висотою 78 см; діаметром 97 см, висотою 22 см; діаметром 70 см, висотою 24 см; діаметром 75 см, висотою 37 см; діаметром 70 см, висотою 34 см; діаметром 80 см, висотою 34 см; діаметром 80 см, висотою 21 см; діаметром 81 см, висотою 34 см, які зростали на земельній ділянці площею 2 га, кадастровий номер: :04:000:4015, розташованій за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с.Слобода (територія Слобідської сільської ради, колишній фруктовий сад с.Слобода), за межами населеного пункту, (цільове призначення даної земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства), яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2017 року № 95263282, станом на час проведення даного дослідження?

В подальшому, на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшов висновок судового експерта Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства Внутрішніх справ України від 24.10.2023 року №СЕ-19/125-23/8169-ФХЕД за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи. Відповідно до вказаного висновку судового експерта, внаслідок проведення незаконної вирубки ростучих дерев роду тополя до ступеня припинення росту в кількості 11 штук, від яких залишені пні: діаметром 84 см, висотою 32 см; діаметром 70 см, висотою 130 см; діаметром 35 см, висотою 79 см; діаметром 43 см, висотою 78 см; діаметром 97 см, висотою 22 см; діаметром 70 см, висотою 24 см; діаметром 75 см, висотою 37 см; діаметром 70 см, висотою 34 см; діаметром 80 см, висотою 34 см; діаметром 80 см, висотою 21 см; діаметром 81 см, висотою 34 см, які зростали на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:000:4015, площею 2 га (цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства), що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.08.2017 року №95263282, та розташована за межами населенного пункту, на території колишнього фруктового саду с.Слобода, Слобідської сільської ради, Чернігівського району та області, завдано шкоду, розмір якої, станом на 19.06.2019 року, складає 235 383 грн. 56 коп.

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ч.1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги вищенаведене, надаючи відповідну оцінку висновку судового експерта від 24.10.2023 року №СЕ-19/125-23/8169-ФХЕД, за результатами проведення судової експертизи, у сукупності із іншими фактичними обставинами справи, які є документально підтвердженими, за правилами, визначеними статтею 89 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказаний висновок судового експерта від 24.10.2023 року №СЕ-19/125-23/8169-ФХЕД, є належним, допустимим та достатнім доказом, у розумінні приписів статей: 77,78,80 ЦПК України.

За даних обставин, із врахуванням норм права, які регламентують спірні правовідносини, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення з відповідача на його користь спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 235 383 грн. 56 коп.

В ході судового розгляду даної справи відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23.02.2022 року, підлягає скасуванню. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову по суті вимог заявленого ОСОБА_1 позову, якою позов ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди, задовольнити. Стягнути з Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 235 383 (двісті тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят три) грн. 56 коп. матеріальної шкоди.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2022 року, скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про стягнення матеріальної шкоди, задовольнити.

Стягнути з Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 235 383 (двісті тридцять п`ять тисяч триста вісімдесят три) грн. 56 коп. матеріальної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: