Провадження № 2/201/1082/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28.09.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.10.2023р. справу було прийнято до провадження та призначено розгляд в загальному позовному провадженні в підготовче засідання (а.с. №60).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Червона Т.М. (діє на підставі ордеру від 28.09.2023р. а.с. № 58) 27.09.2017р. між ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» відступає ОСОБА_1 право вимоги, що належить ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» на підставі договору факторингу від 08.09.2017р., і ОСОБА_1 стає новим кредитором за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №490057296 від 14.02.2008р., який було укладено між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 . Повідомленням від 11.06.2021р. позивач сповістив ОСОБА_2 (боржник) та ОСОБА_3 (поручитель) про неналежне виконання ними умов кредитного договору №490057296 від 14.02.2008р., що призвело до наявності існуючої заборгованості у розмірі 114 488, 47 дол. США, втім, це повідомлення залишилося без відповіді. Представник позивача також просила суд поновити процесуальний строк на звернення до суду з цим позовом, оскільки станом на початок карантину (12.03.2020р.) вказаний строк ще не сплинув, а з моменту закінчення карантину (01.07.2023р.), не пройшло й двох місяців.

Посилаючись на ст.ст.15, 16, 527, 530, 610, 612, 629 ЦК України, представник позивача просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 490057296 від 14.02.2008р., яка складається: заборгованості за основною сумою кредиту 84 489, 72 дол. США , що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.09.2023р. дорівнює сумі - 3 089 670 грн. 77коп., заборгованості станом на 08.09.2017р. за відсотками за користування кредитом 29 998, 75 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.09.2023р. дорівнює сумі - 1 097 012 грн. 29 коп. Також просила стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. 22.12.2023р. скерувала суду заяву про застосування строків позовної давності, де зазначала, що позов не визнає, вважає, що позивач пропустив строки позовної давності. Відповідачка зазначала, що у відповідності до вимог ст. 262 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки датою повернення кредиту в повному обсязі була зазначена дата 14.02.2013р., то трирічний строк позовної давності закінчився 15.02.2016р. Отже, звернувшись 28.09.2023р. до суду з позовом, позивач пропустив строк звернення до суду. За таких обставин, суд повинен вжити наслідки спливу строків позовної давності у цій справі та відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. № 95-96).

Третя особа ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подачу письмових пояснень у відповідності до положень ст. 181 ЦПК України.

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 21.12.2023р. (а.с. № 90).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Червона Т.М. 07.02.2024р. подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, заперечувала проти ухвалення заочного рішення, оскільки відповідачка по справі належним чином повідомлена про дату розгляду справи судом за тією адресою та за тим номером телефону, які сама зазначила в заяві про застосування строків позовної давності. Також представник позивача задля забезпечення рівності прав сторін у справі, з урахуванням неявки відповідачки, також просила суд розглядати справу в судовому засіданні і за її відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 102).

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовчі засідання по справі, які призначалися на 22.11.2023р.та 21.12.2023р., а також в судове засідання 07.02.2024р. не з`явилася, про дати розгляду справи повідомлена належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, яке підтверджено відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру від 04.10.2023р. та її заявою до суду від 22.12.2023р. (а.с. № 95-96), а також шляхом sms-інформування, sms-повідомлення відповідачкою отримані (а.с. № 81, 83, 100). Номер телефону, на який здійснювалося sms-інформування, також зазначено в заяві від 22.12.2023р. (а.с. № 95-96).

Крім того, про дату судового засідання 07.02.2024р. відповідачка була повідомлена шляхом розміщено оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 101).

Отже, відповідач вважається такою, що повідомлена належним чином про дати підготовчих засідань та судового засідання 07.02.2024р. (ч.8, ч.11 ст. 128 ЦПК України).

По тексту заяви по суду про застосування строків позовної давності від 22.12.2023р. відповідачка просила справу розглядати за її відсутності (а.с. № 95-96).

Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Чебикін С.В. (діє на підставі ордеру від 07.09.2023р. а.с. № 65) в заяві до суду від 07.02.2024р. зазначив, що позовні вимоги задоволенню не підлягають через пропуск позивачем строків звернення до суду, також просив суд розглядати справу в судовому засіданні і за його відсутності та без фіксації судового процесу технічними засобами (а.с. № 103).

Раніше, а саме 17.11.2023р. (на е/адресу суду), 20.11.2023р. (до канцелярії суду), представник третьої особи подав заяву про застосування строків позовної давності з тими самими аргументами, що і відповідачка у справі (а.с. № 67-68, 69-71).

За вищезазначеного, з урахуванням заяв представників позивача та третьої особи від 07.02.2024р., неявки відповідачки при належному повідомленні у розумінні ЦПК України про дату судового засідання, заяви відповідачки від 22.12.2023р., розгляд справи 07.02.2024р. здійснювався у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності обох сторін, третьої особи та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення заочного рішення у справі немає, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України, а саме, по-перше, з заяви відповідачки від 22.12.2023р. про застосування строків позовної давності вбачається, що вона заперечує проти позовних вимог (а.с. № 95-96), по-друге, представник позивача по тексту заяви до суду від 07.02.2024р. не дала згоду на ухвалення заочного рішення суду (а.с. № 102).

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В п. 1 ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка.

У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Так, розглядаючи цивільну справу, судом встановлено.

14.02.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №490057296 про те, що банк надає ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 95 844, 49 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот чотири долари США 49 центів), на придбання Транспортного засобу Porsche Boxter 987, 2007р. випуску, колір-жовтий, державний номер- НОМЕР_1 , №кузову- НОМЕР_2 , тип-легковий-купе-В, та приймає в заставу в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором предмет застави (транспортний засіб Porsche Boxter 987, 2007р. випуску).

14.02.2008р. між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 490057296-П, згідно п. 1.1 якого, поручитель відповідає за зобов`язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором №490057296.

08.09.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (що є правонаступником закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТКО ГРУП» було укладено договір факторингу, про передання грошових коштів в розпорядження ПАТ «Альфа-Банк» за плату, а ПАТ «Альфа-Банк» зобов`язується відступити ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» свої права грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №490057296 від 14.02.2008р., який було укладено між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2

27.09.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТКО ГРУП» та фізичною особою ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), за яким ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» відступає ОСОБА_1 право вимоги, що належить ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» на підставі договору факторингу від 08.09.2017р., і ОСОБА_1 стає новим кредитором за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №490057296 від 14.02.2008р.

11.06.2021р. ОСОБА_1 було направлено через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарас О.В. заяву (повідомлення про порушенням забезпеченого обтяженням зобов`язання та кредитного договору) на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначеною заявою було повідомлено ОСОБА_2 (боржника) та ОСОБА_3 (поручителя) про неналежне виконання ними умов кредитного договору №490057296 від 14.02.2008р., що призвело до наявності існуючої заборгованості у розмірі 114 488, 47 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.06.2021р. складало 3 103 416,06 грн.(ця сума заборгованості складалася з: заборгованості за кредитом - 84 489, 72 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.06.2021р. становила суму - 2 290 245, 94 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 08.09.2017р. у розмірі 29 998, 75 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 11.06.2021р. становила суму - 813 170, 12 грн.).

Зазначені повідомлення були направлені приватним нотаріусом на ім`я боржника ОСОБА_2 та поручителя - ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку, втім конверти повернулися без вручення.

Варто зазначити, що з моменту отримання позивачем права вимоги за вказаним кредитним договором, грошові кошти на виконання умов кредитного договору №490057296 від 14.02.2008р., ані боржником, ані поручителем за цим кредитним договором сплачені не були.

Позивачем в матеріали справи долучено виписки з рахунків, які підтверджують, з одного боку сплату позивачем коштів за отримання права вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, а з іншого боку - відсутності оплати коштів з боку відповідачки.

Перевіряючи розрахунок заборгованості, суд зазначає наступне.

Згідно п. 1.2.1 Договору Факторингу від 08.09.2017р., який було укладено між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (що є правонаступником закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТКО ГРУП», було передано право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до Основного договору 1 (Кредитного договору №490057296 від 14.02.2008р. укладеному між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 ) у розмірі - 84 489, 72 дол. США та заборгованістю за відсотками за користування кредитом станом на 08.09.2017р. у розмірі - 29 998, 75 дол. США.

27.09.2017р. позивач ОСОБА_1 отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗЛАТКО ГРУП» право вимоги, що належить ТОВ «ЗЛАТКО ГРУП» на підставі договору факторингу від 08.09.2017р.

Отже, з 27.09.2017р. ОСОБА_1 стає новим кредитором за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №490057296 від 14.02.2008р.

Таким чином, станом на день подачі позову, з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 25.09.2023р., заборгованість відповідачки складає: заборгованість за кредитом - 84 489, 72 дол. США (вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят дев,ять доларів США 72 цента), що в еквіваленті за курсом НБУ складає - 3 089 670,77 грн. (три мільйони вісімдесят дев,ять тисяч шістсот сімдесят грн. 77 коп.), а також заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 08.09.2017р. у розмірі - 29 998, 75 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає - 1 097 012, 29 грн. (один мільйон дев,яносто сім тисяч дванадцять грн 29 коп.).

Заборгованість за кредитом стягується в гривневому еквіваленті іноземної валюти - долар США, за офіційним курсом НБУ на день подачі позову.

При цьому судом враховані, як положення ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України, так і п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі N 761/12665/14-ц.

Розглядаючи цивільно-правовий спір між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору, договору факторингу та договору відступлення права вимоги.

Через порушення умов договорів з боку позичальника своєчасного погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість, яку відповідачка в добровільному порядку не погасила, тому позивач за договором відступлення права вимоги від 27.09.2017р. має право вимагати стягнути з відповідачки в судовому порядку.

Розглядаючи цивільну справу, поза увагою суду не може залишитися той факт, що відповідачка змістовних заперечень саме по суті позовних вимог не висловила, обмежившись подачею 22.12.2023р. лише заяви про застосування строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стосовно заяви відповідачки про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020р. №255 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), установлено з 12 березня до 01 липня 2023р. на всій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалася і з 01.07.2023р. припинена.

З 17.07.2020р. набрав чинності Закон України від 18.06.2020р. № 731-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), яким внесено зміни до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Суд відхиляє заяву відповідачки про застосування до позовних вимог ОСОБА_1 строків позовної давності, оскільки для позивача строки позовної давності відраховуються з дати отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 27.09.2017р.

Трирічний строк позовної давності, дійсно, мав би закінчитися 27.09.2020р., однак із введенням на всій території України карантину з 12.03.2020р., строк позовної давності було зупинено, а з 01.07.2023р. карантин закінчився, що поновлює строки позовної давності.

Суд погоджується з позицією представника позивача, що з 12.03.2020р. для позивача було зупинено перебіг строків позовної давності, тоді коли до його спливу лишалося 6 місяців та 15 днів, а з дати скасування карантину, а саме з 01.07.2023р., перебіг строків позовної давності для позивача продовжився.

З огляду на це, позивач має право на поновлення встановлених процесуальних строків, оскільки суд визнає причини їх пропуску поважними та такими, що зумовлені обмеженнями, які були запроваджені у зв`язку з карантином.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦК України та приймаючи до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 13 420 грн. (а.с. № 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 527, 530, 610, 612, 629 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № 490057296 від 14.02.2008р., яка складається з: заборгованості за основною сумою кредиту 84 489, 72 дол. США (вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять доларів США 72 цента), що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.09.2023р. дорівнює сумі - 3 089 670 грн. 77коп. (три мільйони вісімдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят грн. 77 коп.), а також заборгованості станом на 08.09.2017р. за відсотками за користування кредитом 29 998, 75 дол. США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.09.2023р. дорівнює сумі - 1 097 012 грн. 29 коп. (один мільйон дев`яносто сім тисяч дванадцять грн. 29 коп.), а разом 4 186 683 грн. 06 коп. (чотири мільйони сто вісімдесят шість тисяч шістсот вісімдесят три грн. 06коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по справі по оплаті судового збору у розмірі 13 420 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.