Справа №766/1346/24
УХВАЛА

про повернення заяви

02 лютого 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 у якій просить:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Клімченко Г.С. Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні про стягнення 181956,65 грн. пенсії з рахунку НОМЕР_1 у АТ «Державний ощадний банк України»;

- зобов`язати старшого державного виконавця Клімченко Г.С. Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні повернути грошові кошти у сумі 181956,65 грн на рахунок НОМЕР_1 у АТ «Державний ощадний банк України».

Ухвалою суду від 02.02.2024 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 відмовлено, роз`яснено право звернутися до суду зі скаргою в порядку Розділу VIІ ЦПК України..

Разом з позовною заявою заявницею подано заяву про забезпечення доказів шляхом витребування інформації та документів з АТ "Державний ощадний банк України".

З врахуванням відмови у відкритті провадження, заява про забезпечення доказів розглядається судом як подана до подання позовної заяви.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного.

Форма та зміст заяви про забезпечення доказів мають відповідати вимогам ст. 117 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 116 ЦПК України зазначений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Відповідно до положень ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Аналогічний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019 року під час розгляду справи №3д/9901/2/19.

Отже, дослідивши заяву, суд дійшов висновку, що заявлені у ній вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які на думку заявника вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, заявником у поданій заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, а також не вказані підстави, що доведені належними доказами, припускати, що докази, які він просить забезпечити можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

При таких обставинах, заяву слід повернути заявнику, як таку, що не відповідає вимогам ст. 117 ЦПК України.

Крім того, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору за подання заяви про забезпечення доказів підлягає поверненню заявниці.

Керуючись ст.117, 353 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів- повернути заявниці.

Роз`яснити заявниці, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Зобов`язати ГУК у у Херсонській області повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за квитанцією №7418-7223-0498-2638 від 16.01.2024 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

СуддяО. В. Ус