Справа №751/7678/23
Провадження №4-с/751/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Ригаль В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Кагарлицький відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Міністерства юстиції (м. Київ), на дії і рішення державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника адвокат Матюшенков Д.В., звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: зобов`язати посадових осіб Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) та заборони на його відчуження, що накладений в межах виконавчого провадження № 29120997 (номер запису про обтяження 11838252 від 14.11.2011 року).

Скарга обґрунтована тим, що у провадженні Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), перебувало виконавче провадження № 29120997 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором № 600004321 у сумі 41257,36, судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн., перебувало на виконанні періодом з 16.09.2011 по 21.02.2012 та було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження".

Дане виконавче провадження розпочате на підставі виконавчого листа Новозаводського районного суду м. Чернігова №6-1779/11 від 20.06.2011р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договором № 600004321 у сумі 41257,36 грн., судові витрати по сплаті третейського збору 10,00 грн.

В процесі даного виконавчого провадження, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої було накладено арешт на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Звернувшись до ДВС із заявою щодо зняття арешту за майна, листом від 28.08.2023 року № 14167, ДВС надало наступну відповідь: "Виконавче провадження № 29120997 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором № 600004321 у сумі 41257,36, судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн. перебувало на виконанні періодом з 16.09.2011 по 21.02.2012 та було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Надати детальнішу інформацію та здійснити запитувані виконавчі дії неможливо, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 N 2274/5".

Разом із цим вважають відмову ДВС щодо зняття арешту з майна боржника протиправною, виходячи з наступного:

Згідно з Інформацією про виконавче провадження від 16.09.2011 №29120997 завершено та знищене.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV "Про виконавче провадження" виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 07.09.2023 №345657015 щодо Скаржника наявний актуальний запис про обтяження всього нерухомого майна №11838252, зареєстрований 14.11.2011 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у ВП 29120997, від 16.09.2011, Начальник відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Родіна Т.О.

Тобто, накладений на підставі Постанови від 16.09.2011 на все майно скаржника не знятий і залишається активним по сьогоднішній день.

Накладений арешт на належне скаржнику майно за відсутності виконавчого провадження, в межах якого він накладався, є порушенням прав останнього, як власника майна, вільно розпоряджатися належним йому майном.

Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлялись у встановленому порядку.

Представник суб`єкта оскарження у судове засідання не з`явився. Від суб`єкта оскарження відзив на скаргу не надходив.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про обтяження всього належного ОСОБА_1 нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження 11838252, що зареєстровано: 14.11.2011 11:19:46, реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Вказане обтяження накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 29120997, від 16.09.2011, яка була винесена начальником відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції Родіна Т.О (а.с. 11.-12).

Згідно листа Кагарлицького відділу ДВС в Обухівському районі Київської області від 28.08.2023 року № 14167 вбачається, що виконавче провадження № 29120997 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором № 600004321 у сумі 41257,36, судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн. перебувало на виконанні періодом з 16.09.2011 по 21.02.2012 та було завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Надати детальнішу інформацію та здійснити запитувані Вами виконавчі дії неможливо, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 №2274/5"(а.с.9)

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у відповідному Законі у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5)відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

В постанові Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11 (провадження №61-3814св22) останній зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 унеможливить у подальшому здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна.

При цьому, слід врахувати те, що наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

За таких обставин, враховуючи відсутність виконавчого провадження, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, суд приходить висновку про наявність правових підстав для зняття арешту, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 29120997 від 16.09.2011 p. відділ державної виконавчої служби Кагарлицького районного у правління юстиції (реєстраційний номер обтяження 11838252), що зареєстровано: 14.11.2011 11:19:46 за № 11838252 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

Керуючись статтями 10, 12, 19, 258-260, 448-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Кагарлицького відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_2 (рнокпп: НОМЕР_1 ) та заборони на його відчуження, що накладений в межах виконавчого провадження № 29120997 (номер запису про обтяження 11838252 від 14.11.2011 року).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особам, які брали участь у справі, але не були присутні під час її проголошення - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю. К. Овсієнко