Справа № 585/46/24
Номер провадження 2-с/585/5/24
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 585/46/24 (2-н/585/21/24) від 15 січня 2024 року, виданого Роменським міськрайонним судом Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу № 585/46/24 (2-н/585/21/24) від 15 січня 2024 року, виданого Роменським міськрайонним судом Сумської області.

В обгрунтування заяви посилається на те, що 15.01.2024 року Роменським міськрайонним судом Сумської області видано судовий наказ за заявою ТОВ «Газопостачальної Компанії «Нафтогаз України» (юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка,1) про стягнення з неї на користь стягувача заборгованості за спожитий природній газ в сумі 12222 грн. 89 коп. та 268 грн. 40 коп. сплаченого судового збору. Повідомлення про видачу судового наказу отримала 18.01.2024 року на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що наказ підлягає скасуванню, поскільки заявлені вимоги стягувача, викладені у заяві про видачу судового наказу, не відповідають фактичним обставинам справи зі слідуючих підстав. Заявник у заяві про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ просить стягнути 12222,89 грн. суму основного боргу, але 28.12.2023 року нею проведено часткову сплату боргу на суму 1035,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0..1 від 28.12.2023 року, а тому сума боргу, заявлена заявником (стягувачем), не відповідає фактичній заборгованості та фактичним обставинам справи. До заяви про видачу судового наказу не додано копію договору постачання природного газу побутовим споживачам, укладеного між сторонами в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Крім того, суд мав відхилити довідку абонента (фінансовий стан), оскільки вона створена безпосередньо заявником, і перевірити викладені в ній дані суд, на момент видачі судового наказу, не мав можливості. Також заявником, у прохальній частині заяви не зазначено періоду виниклої заборгованості, що позбавило суд можливості при видачі судового наказу перевірити дотримання заявником строку позовної давності, встановленої законом для такої вимоги. Таким чином, існує спір щодо нарахування заборгованості, а наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право, який може бути предметом розгляду в порядку позовного провадження. Тому просить скасувати вищевказаний судовий наказ та стягнути з ТОВ «Газопостачальної Компанії «Нафтогаз України» на її користь судовий збір у розмірі 151,40 грн.

Ознайомившись з матеріалами справи, із заявою про скасування судового наказу з додатками до неї, суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

Копія судового наказу ОСОБА_1 отримана 18.01.2024 року.

ОСОБА_1 звернулася із заявою про скасування судового наказу у встановлений законом строк, а тому підстави для повернення заяви відсутні.

Зазначені у заяві про скасування судового наказу доводи боржника можуть бути перевірені судом лише під час розгляду справи в порядку позовного провадження.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що судовий наказ є таким, що підлягає скасуванню, оскільки спірний наказ видано без урахування усіх обставин, зазначених в заяві про скасування судового наказу, що має значення для задоволення такої заяви.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справи у позовному провадженні.

Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника за судовим наказом покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору.

За вказаних обставин, заява ОСОБА_1 в частині стягнення з ТОВ «Газопостачальної Компанії «Нафтогаз України» на її користь судових витрат у розмірі 151 грн. 40 коп. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Судовий наказ № 585/46/24 (2-н/585/21/24) від 15 січня 2024 року, виданий Роменським міськрайонним судом Сумської області за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 12222 грн. 89 коп. та судового збору в розмірі 264 грн. 40 коп., скасувати.

В задоволенні заяви в частині стягнення понесених судових витрат, відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Роменського міськрайонного суду В. І. Євтюшенкова