П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткова)

17 січня 2024 року м. Київ

Справа № 369/6975/21

Провадження: № 22-ц/824/144/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Верланова С. М.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кучерявого Дмитра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рогач Вадим Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грицюк Поліна Володимирівна, товариство з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», про визнання договору дарування та договору купівлі продажу недійсними

у с т а н о в и в:

У травні 2021 року представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Макаренко С.С. в інтересах ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 31 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Макаренка Сергія Сергійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальінстю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2023 року змінено, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

15 грудня 2023 року адвокат Кучерявий Д.В. в інтересах ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції при перегляді справи не було вирішено питання про судові витрати, які Кучерявий Д.В. поніс у зв`язку із апеляційним переглядом справи. Про орієнтовні розміри судових витрат на правничу допомогу, який очікував понести Кучерявий Д.В. , було заявлено у відзиві на апеляційну скаргу. Зазначив, що докази понесених відповідачем витрат на правничу допомогу подаються до суду у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 4 статті 270 ЦПК України вважала за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно вимог частин 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України кожна із сторін процесу подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно частини 2 зазначеної статті у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду відповідні докази: договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції інтереси відповідачки-4 представляв адвокат Кучерявий Д.В. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги від 20 липня 2021 року.

Адвокат Кучерявий Д.В. у відзиві на апеляційну скаргу, зазначивши орієнтовний розмір судових витрат в розмірі 50 000 грн., тим самим, зробив відповідну заяву про те, що докази на підтвердження понесення ним судових витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокат Кучерявий Д.В. долучив копію додаткової угоди № 2 від 23.06.2023 року до договору про надання правової допомоги №б/н від 20.07.2021 року, копію акту № 2 про надання правової допомоги від 13.12.2023 року згідно додаткової угоди № 2 від 23.06.2023 до договору про надання правової допомоги від 20.07.2021 року.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та розумності розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Згідно позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Адвокат Кучерявий Д.В. надав належні докази на підтвердження надання послуг, а саме акт № 2 про надання правової допомоги згідно додаткової угоди № 2 від 23.06.2023 року, з детальним описом наданих робіт, який підтверджує приймання послуг ОСОБА_1 на суму 38 500 грн.

Слід відмітити те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Позивач своїм правом на подачу клопотання про зменшення заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу не скористався.

В той же час, колегія суддів відмічає, що застосування такого коефіцієнту вартості наданих адвокатом послуг є невиправданим, та супровід даної справи у судіапеляційноїінстанції не може вартувати таких коштів.

Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Визначаючи сукупний розмір зазначених витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачем, застосовуючи наведений правовий висновок у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) щодо реальності (дійсності та необхідності) витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що витрати на ознайомлення з матеріалами справи та підготовка до складання відзиву не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною, оскільки фактично охоплюються змістом наданої послуги зі складання відзиву на апеляційну скаргу.

За наведених обставин колегія суддів доходить висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки, з 38 500 грн до 25 500 грн. (38 500 (фактична сума) - 4 000 (ознайомлення з матеріалами справи) - 9 000 (підготовка до складання відзиву).

Отже, апеляційний суд ухвалює у справі додаткове рішення (постанову) про стягнення з ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 25 500 грн.

Керуючись ст.ст. 260, 270, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву адвоката Кучерявого Дмитра Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (зареєстроване місцезнаходження: 49019, м. Дніпро, вул. Ак. Белелюбського, б. 54, оф. 402, ) на користь ОСОБА_1 (адреса місцепроживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Головуючий: Т. О. Невідома

Судді: В. А. Нежура

С. М. Верланов