Справа №443/344/24
Провадження №2/443/237/24
РІШЕННЯ

іменем України

04 квітня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просить стягнути з останньої на її користь суму боргу 300 000,00 грн за договором позики та судові витрати пов`язані із розглядом даної справи.

Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що 11.03.2021 вона дала в борг ОСОБА_2 , яка проживає у с. Лапшин, Жидачівського району Львівської обл., в сумі 100 000, 00 гривень. На підтвердження виникнення зобов`язання відповідачкою надано розписку, з якої випливає, що остання зобов`язувалася повернути кошти в сумі 100 000 гривень до 01.01.2024. Крім того, 23.06.2022 позивачка дала в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 200 000, 00 гривень. На підтвердження виникнення зобов`язання відповідачкою надано розписку, з якої випливає, що вона зобов`язувалася повернути кошти в сумі 200 000 гривень до 01.01.2024 . Однак, до теперішнього часу відповідачкою не було повернуто борг в повному обсязі. Загальна сума боргу складає 300 000,00 грн. Оскільки відповідачка тривалий час не повертає позивачці борг, тому остання звернулась до суду із даним позовом.

Відповідачка не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 28.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 12.03.2024 /а.с.14-15/.

12.03.2024 справу розглядом відкладено на 02.04.2024 у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачці ОСОБА_2 судової повістки про виклик до суду /а.с. 25-26/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.04.2024 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на: земельні ділянки, які на праві приватної власності належать ОСОБА_2 /а.с77-79/.

Розгляд справи по суті відбувся 02.04.20274 за відсутності сторін.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій справу просить слухати у її відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 02.04.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 04.04.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Згідно розписки від 11.03.2021 ОСОБА_2 отримала 11.03.2021 від ОСОБА_1 кошти у сумі 100 000,00 грн. Зобов`язується вище вказану суму повернути ОСОБА_1 01.01.2024 /а.с.6, 37/.

Відповідно до договору позики від 11.03.2021 ОСОБА_1 передає власність ОСОБА_2 грошові кошти сумі 100 000, 00 грн, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму позики в строк до 01.01.2024, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою /а.с.42/.

Згідно розписки від 23.06.2022 ОСОБА_2 отримала 23.06.2022 від ОСОБА_1 кошти у сумі 200 000,00 грн. Зобов`язується вище вказану суму повернути ОСОБА_1 01.01.2024 /а.с.8,38/.

Відповідно до договору позики від 23.06.2022 ОСОБА_1 передає власність ОСОБА_2 грошові кошти сумі 200 000, 00 грн, а ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 суму позики в строк до 01.01.2024, при цьому повернення позики має бути здійснено рівною часткою /а.с.41/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Судом встановлено, що 11.03.2021 та 23.06.2022 ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 кошти у загальній сумі 300 000,00 грн та зобов`язувалася їх повернути до 01.01.2024. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договорами позики виконала у повному обсязі передала ОСОБА_2 у користування на строк до 01.01.2024 грошові кошти у загальній сумі 300 000,00 грн. ОСОБА_2 зі свого боку умови договору позики не виконала, оскільки отриманні у тимчасове користування кошти не повернула у встановлений договорами строк.

Враховуючи те, що за умовами вищезазначених договорів відповідачка отримала кошти у позику та користувалася ними, однак у встановлений договорами строк кошти позивачці не повернула, беручи до уваги заяву ОСОБА_2 , яка вказала, що позовні вимог визнає, що згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України є підставою звільнення від доказування, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість за договором у розмірі 300 000,00 грн на підставі договорів позики від 11.03.2021 та 23.06.2022 підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та таким чином позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Судові витрати у справі, полягають у сплаті позивачкою ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 3 000,00 грн і підтверджуються квитанцією до платіжної Інструкції про переказ готівки від 19.02.2024 № 47 /а.с.1/.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції до платіжної Інструкції про переказ готівки від 19.02.2024 № 47, а з відповідачки в користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ), суму боргу за договором позики у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, а всього: 301 500 (триста одна тисяча п`ятсот) гривень.

Повернути позивачці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ), з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції до платіжної Інструкції про переказ готівки від 19.02.2024 № 47, а саме 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко