Справа № 206/5080/23
Провадження № 2/206/185/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Лукінова Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В:

31 жовтня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка, обґрунтована тим, що АТ «ДТЕК Дніпроенерго» надає комунальні послуги постачання теплової енергії за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . 30 червня 2021 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на своєму офіційному веб-сайті у постійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладання індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. ОСОБА_1 несвоєчасно здійснювала розрахунок за спожиті послуги, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01 жовтня 2023 року становить 18666,38 гривень, яка складається з заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2016 по 31.03.2020 у розмірі 6639,81 гривень, заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування за період з 01.05.2016 по 30.09.2023 у розмірі 12026,57 гривень. На адресу ОСОБА_1 з метою вирішення справи у досудовому порядку позивачем щомісяця надсилались квитанції (рахунки) про розмір поточних платежів, про наявність заборгованості за надані послуги, повідомлення та досудові вимоги, проте заборгованість перед позивачем залишається несплаченою, у зв`язку із чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 18666,38 гривень.

Ухвалою суду від 01 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.

15 грудня 2023 року представник відповідача надіслала заяву про застосування строків позовної давності. У зазначеній заяві представник відповідача зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає, проте до вимог про стягнення заборгованості з 01 травня 2016 року по 30 жовтня 2020 року просить застосувати строки позовної давності у зв`язку з чим відмовити у стягненні заборгованості за вищевказаний період.

28 грудня 2023 року від представника позивача судом отримано заперечення на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, де останній зазначив, що не погоджується з позицією відповідача, щодо застосування до спірної заборгованості строку позовної давності, оскільки відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, строк позовної давності з моменту останньої оплати, а саме з лютого 2018 року, згідно зі ст.257 ЦК України, не закінчився та продовжується на строк дії такого карантину. Окрім цього, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, у якому зазначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану, строки, визначені статтями 257-259, 362,559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру №300780 від 01.11.2023. (а.с.15)

30 червня 2021 року АТ «ДТЕК Дніпроенерго» на своєму офіційному веб-сайті у постійному відкритому доступі мережі Інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладання типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії (а.с. 8-11). Протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації ОСОБА_1 не повідомила про відмову від укладання даного договору, та не надала своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, а отже індивідуальний публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та ОСОБА_1 слід вважати укладеним без підписання письмового примірника сторонами.

ОСОБА_1 несвоєчасно та не в повній мірі сплачувала за надані послуги з постачання теплової енергії. У зв`язку з цим станом на 01.10.2023 виникла заборгованість, яка становить 18666,38 грн., з яких: 6639,81 грн. за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2016 по 31.03.2020, 12026,57 грн. за послугу з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з 01.05.2016 по 30.09.2023. Дана заборгованість підтверджується випискою з особового рахунку споживача (а.с.5-6).

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до пункту 8 Правил послуг надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносить, що привело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Згідно із частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що позивачем підтверджено належними та допустимим доказами факт користування відповідачем наданими позивачем послугами з постачання теплової енергії, підтверджено заборгованість за надані послуги.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з пропуском позивачем позовної давності, про який письмово заявлено відповідачем, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність також переривається у разі пред`явлення особою позову до одного або кількох боржників. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Однак, згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі (а у даному випадку відповідач у своїй заяві просив її застосувати а.с.27-30).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Щодо заперечень представника позивача про застосування судом строку позовної давності необхідно зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин.

У подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 22 липня 2020 року № 641 карантин продовжувався, відповідно, до 24 квітня, до 11 травня, до 22 червня, до 31 липня, до 31 серпня 2020 року на усій території України.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до підпункту 3 пункту 12 розділ ХІІ «Прикінцеві положення» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

17 липня 2020 року набув чинності Закон України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)». Згідно з пунктом 2 цього Закону пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладено в такій редакції: «3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства Українив редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» закінчився 06 серпня 2020 року.

Статтею 123 ЦПК України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, відповідно до наведених норм закону 20-денний строк з часу набрання чинності Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», закінчився 06 серпня 2020 року.

Аналогічні висновки щодо перебігу процесуальних строків містяться в постановах Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 932/3458/20 (провадження № 61-12447св20), від 16 червня 2021 року у справі № 675/1437/19 (провадження № 61-2867св21).

Разом із тим, позивач не надав суду належні та допустимі докази того, що у нього існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для звернення з позовом до суду у строк, передбачений частиною першою статті 261 ЦК України.

Тому, враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01 травня 2016 року по 30 жовтня 2020 року, слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

У відповідності з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача слід стягнути судовий збір у сумі 972,41 грн., (6762,83х2684:18666,38 =972,41 грн.)

На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити частково.

Cтягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (49127, м. Дніпро, вул. Гаванська, 1, код ЄДРПОУ 38024604, р/р НОМЕР_2 у філії Дніпропетровське ОУ АТ «Ощадбанк» в м. Дніпро, МФО305482) суму заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 6762,83за період з 31 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2023 року.

Cтягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» (49112, м. Дніпро, вул. Гаванська, 1, ЄДРПОУ 00130872) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 972,41 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: О.В. Поштаренко