ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/996/21 Номер провадження 22-ц/814/722/24Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язані оплачувати отримані послуги.

У зв`язку з невиконання останніми своїх зобов`язань за період з 01 серпня 2006 року по 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 65 336 грн. 34 коп., індекс інфляції - 22075,78 грн. та 3% річних 7208,29 грн., а загалом 94620,41 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.03.2017 року по 01.01.2021 року з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 44 332 грн. 85 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати у розмірі по 533 грн. 45 коп. з кожного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту існування заборгованості за спожиті відповідачами послуги з теплопостачання.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначав, що судом першої інстанції не враховано той факт, що він не є споживачем даних послуг за адресою АДРЕСА_1 , оскільки не зареєстрований за вказаною адрескою, будь-яких договорів з позивачем на надання даних послуг не укладав.

Наголошував на тому, що суд безпідставно не врахував в повній мірі наслідки строку позовної давності, про що ним було подано заяву.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслало свій відзив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги просило рішення суду першої інстанції залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, незважаючи на відсутність договору, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як співвласники квартири, яким належить по її частині, є споживачами послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 , тому в розумінні ст. 11 ЦК України між сторонами існують фактичні правовідносини в сфері надання зазначених послуг, з відповідними правами та обов`язками.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачами свого обов`язку по оплаті за спожиті послуги, за період з 01.08.2006 року - 01.01.2021 року виникла заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних станом на 02.03.2021 складає 94620,41 грн., з яких заборгованість - 65 336, 34 грн., індекс інфляції - 22075,78 грн. та 3% річних 7208,29 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд встановив факт виникнення заборгованості внаслідок невиконання відповідачами свого обов`язку по оплаті за спожиті послуги з теплопостачання за період з 01.03.2017 року по 01.01.2021 рік з урахуванням строків позовної давності та їх продовження на строк дії карантину, погодився з його розрахунками щодо розміру виниклої заборгованості за вищезазначений період у розмірі 38701,91 грн., яку стягнув з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

При цьому суд не в повній мірі застосував наслідки пропуску позивачем строків позовної давності, обґрунтовуючи свої висновки посиланням на положення п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України про те, що строки позовної давності продовжуються на строк дії карантину.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в березні 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подало до суду позовну заяву про стягнення з боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання.

ОСОБА_1 став власником частини квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення суду з 24.01.2014 року, що вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідачем ОСОБА_1 в ході розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України було подано відзив на позовну заяву та в ньому заявлено про застосування наслідків сплину позовної давності, яке судом першої інстанції задоволено не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду підприємство звернулась 02.03.2021, в своїх вимогах ставило питання про стягнення боргу за послуги з теплопостачання за період з 01.08.2006 року по 01.01.2021 року, тобто за увесь період виникнення заборгованості.

В ході розгляду справи позивач заперечував проти задоволення заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строків позовної давності та зазначав, що строки продовжуються в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Строки визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії карантину.

Погоджуючись з такою позицією позивача, суд при вирішенні спору не вповній мірі застосував наслідки сплину позовної давності та стягнув заборгованість за період з 01.03.2017 року по 01.01.2021 року, приймаючи до увагу обставину, яка продовжила строк на звернення до суду.

Так, згідно до п. 12 Прикінцевих положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Разом з цим, вказаний розділ був доповнений пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020, тобто почав свою дію лише з 30 березня 2020 року.

Крім того, сам факт запровадження як карантину, так і воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки через запровадження такого, не можна вважати поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Вищевказане узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року по справі № 500/1912/22.

В даному випадку позивачем не наведено обставин та підстав обґрунтування неможливості звернення до суду у встановлені строки саме через запровадження в країні карантину, наявність якого унеможливило реалізацію ним свого права на судовий захист, у зв`язку з чим запровадження карантину не можна розцінювати як безумовну поважну причину для не застосування в цей період загального правила строку позовної давності.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, періодом позовної давності, з урахуванням часу звернення товариства до суду в березні 2021 року, буде трирічний строк з початком перебігу з 02.03.2018 року.

Беручи до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за послуги з теплопостачання в межах позовної давності, тобто за період з 01.01.2018 року по 01.01.2021 року - становить 28749,79 грн.

Розмір інфляційних витрат та 3% річних за вказаний період становитиме 5729,61 грн. та 4251,32 грн. відповідно.

Таким чином на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 01.01.2018 року по 01.01.2021 року в загальній сумі 38730,72 грн., тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Разом з цим, не заслуговують на увагу твердження апелента ОСОБА_1 про те, що він не є споживачем послуг з теплопостачання, а відтак в нього відсутній обв`язок по їх сплаті, оскільки останній з 2014 року є власником частини вказаної квартири, а відтак несе тягар по її утриманню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про не проживання особи (відповідача) у квартирі, частина якої належить йому на праві приватної власності та факт відсутності його реєстрації в цій квартирі не звільняє останнього від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг (постанова Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц (провадження № 61-2066св19)).

Власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02 квітня 2020 року у справі № 757/29813/17-ц).

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення періоду, за який підлягає стягненню заборгованість, а саме з 01.01.2018 по 01.01.2021 та зменшення розміру заборгованості з підстав застосування наслідків сплину позовної давності, без застосування положень п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, з визначеного судом першої інстанції - 44332,85 грн. до 38730,72 грн.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає також зменшенню і стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору відповідно до 41% відсотка від задоволених позовних вимог, що складатиме не 533,45 грн. - а 465,35 грн.

Зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі, відповідно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2008,95 грн. (59 % від сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору в сумі 3405 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року змінити.

Зменшити стягнуту солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, в межах строку позовної давності, за період з 01.01.2018 року по 01.01.2021 року - з 44332,85 грн. до 38730,72 грн.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» суму судового збору з 533,45 грн. до 465,35 грн. з кожного

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 2008,95 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2024 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В Прядкіна