справа № 489/6529/23 провадження №2/489/298/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 961137113 в розмірі 74811,40 грн., з яких 21500,00 грн. сума заборгованість за основним боргом та 53311,40 грн. по процентам; заборгованість за кредитним договором № 2584370 в розмірі 41566,50 грн., з яких 15000,00 грн. сума заборгованість за основним боргом та 26566,50 грн. по процентам; понесені судові витрати.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 13.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ) та відповідачем був укладений кредитний договір № 961137113.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - ТОВ «Таліон Плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, який додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 викладений в новій редакції, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до Реєстру боржників № 172 від 08.02.2022 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 961137113.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 20102022, за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, і грошової вимоги до відповідача в сумі 74811,40 грн, з яких 21500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 53311,40 грн. сума заборгованості за процентами.

Також, 16.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачем був укладений кредитний договір № 2584370.

05.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу № 05052023, за яким до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги, зокрема, і грошової вимоги до відповідача в сумі 41566,50 грн, з яких 15000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 2656,50 грн. сума заборгованості за процентами.

З моменту отримання права вимоги до відповідача Товариством не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов`язання за кредитними договорами та не погашення заборгованості в добровільному порядку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

01.12.2023 відповідач надав відзив на позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві вказує, що позивачем не надано договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, а так само реєстр боржників № 172 від 08.02.2022 до вказаного договору, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

У той же час, договір факторингу було укладено 28.11.2018, тоді як кредитний договір укладений 13.11.2021, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів позивача.

Продовження сторонами строку дії договору № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2021, внаслідок укладення додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 та укладення у подальшому Реєстру боржників № 172 від 08.02.2022 (який не долучений до матеріалів справи) до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки станом на 2018 рік у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача.

Отже позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 961137113 від 13.11.2021 від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» та відповідно до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Звертаючись до суду з позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що є новим кредитором за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2021, внаслідок укладення договору факторингу від 05.05.2023. При цьому, надана позивачем копія договору факторингу не містить всіх розділів даного договору, зокрема, в ній наявні лише розділ - визначення термінів, розділ 1 - предмет договору, розділ 2 - порядок розрахунків (пункти 3.1 - 3.3), розділ 10 - місцезнаходження та реквізити сторін.

Крім того, наданий позивачем Реєстр боржників до договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023, права за яким відступаються, не містить підпису сторін, які б підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача, як боржника за вказаним кредитним договором. Безпосередньо реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, з якого вбачалося б право вимоги за спірним кредитним договором, позивачем суду не надано, як і доказів здійснення фактором оплати за відступлення ним права вимоги.

Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2021 від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФКЕ «ЄАПБ».

Також позивач зазначає, що кредитні договори укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Між тим, ОСОБА_2 не визнає факт укладення кредитних договорів, а тим більше використання одноразового ідентифікатору.

При цьому, у відповідності до вимог статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» позивач будь-яких відомостей підтверджуючих укладення електронних договорів суду не надав, зокрема, не надано належних та допустимих доказів отримання та використання відповідачем одноразового ідентифікатора.

Враховуючи той факт, що дані договори були створені кредитором самостійно, як зацікавленою особою, зберігаються у кредитора і він має можливість на власний розсуд вносити будь-які зміни, тому дані договори, як і алгоритм дій щодо підписання договору є неналежними та недопустимими доказами виникнення між сторонами правовідносин.

Позивач не надав суду Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», посилання на які міститься в кредитному договору № 961137113 від 13.11.2021.

Також не надав Правила надання коштів у позику у тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеур Україна», з умовами яких, як зазначає позивач, погодився відповідач підписавши кредитний договір №2584370 від 16.11.2021.

Не містять підпису відповідача і надані позивачем копії паспорта споживчого кредиту.

У постановах Верховного Суду від 10.12.2021 у справі № 569/7648/15-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18 зроблено висновок про те, що докази, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

До документів первинної звітності можна віднести, до прикладу, платіжні доручення, меморіальні ордери, тощо.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операцій діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2008 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту можуть бути і виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами.

У даному випадку, позивач не надав належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитним договорам - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку.

Крім того, наданий позивачем розрахунок не відповідає умовам кредитних договорів щодо строку повернення кредитних коштів та нарахування процентів здійснено за межами строку кредитування, що суперечить вимогам закону та сталій судовій практиці в Україні.

Посилаючись на наведене відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог повністю та стягнути з позивача витрати понесені ним на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Правом на надання відповіді на відзиві позивач не скористався.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.10.2023 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою суду від 28.11.2023 продовжено розгляд справи у зв`язку та повторно направлено відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 961137113.

За умовами пункту 1.1 цього договору кредитодавець зобов`язається надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 21500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно пункту 1.3 кредитного договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 21500,00 грн. (відповідно до пункту 1.2 договору, це максимальна сума кредиту) одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 03.12.1021.

За період строку визначеного пунктом 1.7 кредитного договору (дисконтний період 20 днів від дати отримання кредиту) нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 109,50 процентів річних, що становить 0,30 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (підпункту 1.9.1 пункту 1.9 кредитного договору).

За умови продовження строку дисконтного періоду з наступного дня після закінчення вказаного в пункту 1.7 договору строку нарахування процентів здійснюється за ставкою 368,58 процентів річних, що становить 1,01 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (підпункту 1.9.1 пункту 1.9 кредитного договору).

Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому пунктом 1.8 договору, то позичальник сплачує проценти за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (підпункту 1.9.1 пункту 1.9 кредитного договору).

Згідно пункту 5.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Відповідно до пункту 5.2 кредитного договору строк дії цього договору осилюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в пункті 1.7 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених пунктом 1.8 та підпунктом 1.12.1 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Відповідно до пункту 5.14 кредитного договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженими в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.

Із розділу 6 «Реквізити сторін» вбачається, що договір зі сторони відповідача підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором: MNV524CU, відправлено 13.11.2021 16:46:56, введено 13.11.2021 16:47:22, та містить його податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

Набуття прави вимоги до відповідача за кредитним договором № 961137113 від 13.11.2021 позивач підтвердив додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеною між ТОВ «Таліон Плюс») та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 31.12.2020, в якій сторони дійшли згоди викласти договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції.

За умовами пункту 4.1 цього договору, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром прав вимоги.

Між тим, реєстру прав вимоги до додаткової угоди від 31.12.2020 позивачем суду не надано.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір № 961137113 від 13.11.2021 між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений після укладення договору факторингу та додатковї угоди до нього.

Передачу права вимоги за вказаним кредитним договором від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» позивач підтвердив договором факторингу № 20102022 від 20.10.2022, за умовами пункту 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

В пункту 1.2 цього договору сторони погодили, що кредитний договір - кредитний договір, укладений між первісним кредитором, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між клієнтом та ТОВА «Манівео швидка фінансова допомога».

Набуття прави вимоги до відповідача ОСОБА_1 за цим договором факторингу позивач підтвердив витягом з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023, сформованого представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно якого загальна заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 961137113 становить 74811,40 грн. та складається із 21500,00 грн. заборгованості по основному боргу та 53311,40 грн. по відсотках.

Згідно розрахунку позивача станом на 31.08.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором № 961137113 від 13.11.2021 становить 74811,40 грн. та складається із 21500,00 грн. заборгованості по основному боргу та 53311,40 грн. по відсотках.

Отже після відступлення права вимоги 20.10.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось нарахування відсотків та штрафних санкцій, розмір заборгованості залишився незмінним.

Також 16.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2584370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильного введення пароля входу до Особистого кабінету (пункт 1.1 договору).

Відповідно до пунктів 1.2, 13 цього договору відповідачу надано кредит в сумі 15000,00 грн. на строк 10 днів за стандартною процентною ставкою 1,99 % в день, яка застосується у межах строкову кредитування, вказаного в пункту 1.13 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбувається пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до пункту 4.1 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбувається пролонгація, відповідно до пункту 1.2 договору.

За умовами пункту 2.1 кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно пункту 2.1 договору.

Згідно пункту 5.1 договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів.

Відповідно до пункту 10.7 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом вводу одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направлення товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

З розділу 11 «Реквізити та підписи сторін» вбачається, що договір зі сторони відповідача підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором: P919 16.11.2021 12:12:57 та містить його податковий номер, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

Також електронним підписом з вказаним одноразовим ідентифікатором відповідачем підписані додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2584370 від 16.11.2021 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) та до укладення договору паспорт споживчого кредиту.

26.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір до договору № 2584370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, умовами якої сторони продовжили умови користування кредитом на строк 10 днів до 07.12.2021 та процентну ставку за користування кредитом.

Із розділу 8 «Підписи сторін» додаткового договору вбачається, що зі сторони відповідача він підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором: Т644 26.11.2021 20:47:42 та містить податковий номер відповідача, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону.

Також електронним підписом з вказаним одноразовим ідентифікатором відповідачем підписані додаток № 1 до додаткового договору від 26.11.2021 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2584370 від 16.11.2021 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) та до укладення додаткового договору паспорт споживчого кредиту.

Набуття прави вимоги до відповідача за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2021 позивач підтвердив договором факторингу № 05052023 від 05.05.2023, укладеною між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», актом прийому-передачі Реєстру боржників до вказаного договору від 05.05.2023 та витягом з Реєстру боржників від 05.05.2023, згідно якого на дату набуття прави вимоги за вказаним кредитним договором, позичальником за яким є ОСОБА_1 , заборгованість становить 41566,50 грн. та складається із 15000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 2656,50 грн. за процентами.

Згідно розрахунку позивача станом на 31.08.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2021 становить 41566,50 грн. та складається із 15000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 2656,50 грн. за процентами.

Таким чином, після відступлення права вимоги 05.05.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалось нарахування відсотків та штрафних санкцій, розмір заборгованості залишився незмінним.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із кредитних договорів № 961137113 від 13.11.2021 та № 2584370 від 16.11.2021 вбачається, що у відповідності до вимог частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки ці договори укладено на сайтах позикодавця, та відповідач підписав їх одноразовими ідентифікаторами, а саме кредитний договір № 961137113 від 13.11.2021 - MNV524CU, а договір № 2584370 від 16.11.2021 - P919 і додатковий договір до цього договору від 26.11.2021 - Т644, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт кредитодавців (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Лінеура Україна») такі договори не були б укладені.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Крім того, кредитні договори містить податковий номер ОСОБА_1 , адресу проживання, електронну адресу та номер мобільного телефону, які є актуальними та дійсно йому належать.

Доказів того, що на банківську картку відповідача не були перераховані кредитні кошти за вказаними договорами матеріали справи не містять та на спростування цього відповідач виписок із свого карткового рахунку не надав.

Посилання відповідача на те, що саме позивач повинен надати докази перерахування йому коштів, з огляду на встановлені обставини, спосіб укладенні кредитних договорів та їх умови та доведення позивачем порушення позичальником грошових зобов`язань, суд розцінює як намагання уникнути відповідальності

За такого доводи відповідача щодо не підписання кредитних договорів в електронній формі та перерахування йому кредитних коштів суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Крім того, суду не надано доказів визнання кредитних договорів недійсними.

Суд відхиляє доводи відповідача про нарахування процентів за межами строку кредитування, оскільки як вбачається із розрахунків позивача проценти нараховані первісними кредиторами в межах строку кредитування. Крім того, відповідач не погоджуючись з розміром процентів власного контррозрахунку суду не надав.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача про недоведеність набуття позивачем прави вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 961137113 від 13.11.2021 з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі № 910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» був укладений договір факторингу № 28/1118-01.

31.12.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали до вказаного договору додатковий договір, яким договір факторингу від 28.11.2018 виклали в новій редакції.

13.11.2021, тобто вже після укладення зазначеного договору факторингу та додаткового договору до нього, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з відповідачем ОСОБА_1 договір кредитної лінії № 961137113, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало позичальнику кредит у розмірі 21500,00 грн.

У подальшому, 20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 20102022, за умовами якого ТОВ «Таліон плюс» відступив, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Отже, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений 13.11.2021, тобто через три роки після укладення 28.11.2018 договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Право вимоги до ОСОБА_1 вказано лише у витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущення, а згідно частини першої цієї статті обов`язок доказування покладається на сторони, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем переходу до нього права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 961137113, оскільки кредитний договір був укладений 13.11.2021, а договір факторингу, за умовами якого попередньому фактору ТОВ «Таліон Плюс» передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28.11.2018, тобто задовго до укладення кредитного договору.

Доводи відповідача про недоведеність набуття позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників згідно договору факторингу № 05052023 від 05.05.2023, через надання неповного тексту договору факторингу та повного реєстру боржників, суд вважає безпідставним з огляду на наступне.

Дійсно вказаний договір факторингу не містить усіх розділів, однак їх відсутність не спростовує обставин набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором № 2584370.

Так, відповідно до пункту 1.2 вказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатка № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей на набуває відповідні права вимоги.

З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 05052023 від 05.05.2023 від 05.05.2023 вбачається, що його підписано сторонами договору факторингу, підписи яких скліплено печатками, та пунктом 1 акту сторони підтвердили набуття фактором статусу кредитора по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Набуття права вимоги до відповідача ОСОБА_1 підтверджено витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу.

Суд вважає, що наведені докази є достатніми для підтвердження правомірності набуття позивачем права вимоги за кредитним договором від 16.11.2021.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2011 в загальному розмірі 41566,50 грн., з яких 15000,00 грн. сума заборгованість за основним боргом та 26566,50 грн. по процентам.

Вимоги в частині стягнення заборгованості по договору кредитної лінії № 961137113 від 13.11.2021 задоволенню не підлягають з підстав наведених вище.

У відзиві на позові відповідач просить в стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., несення яких підтвердив договором б/н/23 від 15.11.2023 про надання професійної правничої допомоги, укладеним з Адвокатським об`єднанням «Калінін і Партнери», додатком № 1 до вказаного договору щодо визначення гонорару (винагороди) в розмірі 10000,00 грн., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Калініну С.К., ордером на надання правничої (правової) допомоги від 20.11.2023 до договору № б/н/23 від 15.11.2023 адвокатом Калініним С.К., платіжними інструкціями № @2PL573357 від 09.11.2023 на суму 5000,00 грн. та № @2PL977323 від 01.12.2023 на суму 5000,00 грн.

Відповідно до положень частин першої другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, які підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

Згідно частин четвертої, п`ятої наведеної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи часткове задоволення позову та співмірність, розміру понесених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката, складність справи, та відсутність заперечень позивача щодо стягнення на користь відповідача понесених ним витрат на правничу допомогу та з врахуванням вимог частини третьої статті 141 ЦПК України, на користь відповідача з позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 6429,00 грн.

Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 958,45 грн. (2684,00 х 35,71%).

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2584370 від 16.11.2011 в загальному розмірі 41566,50 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят шість гривень 50 коп.) та судовий збір в сумі 958,45 грн. (дев`ятсот п`ятдесят вісім гривень 45 коп.).

У іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6429,00 грн. (шість тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри,30.

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 05.02.2024.

Суддя І.В.Коваленко