КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2522/23
Провадження № 2/552/264/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Цимбалюк І.О.,

За участю адвоката - Ткаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

10.05.2023 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В позовній заяві вказував на те, що 27.07.2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.02.2017 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася спільна дитина - син ОСОБА_1 . 27.07.2021 року рішенням суду стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. З червня 2021 року він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки та сплачує аліменти. Після розлучення син ОСОБА_1 до вересня 2020 року фактично проживав з ним, він забезпечував його матеріально, опікувався його навчанням, дозвіллям та позашкільною освітою. З вересня 2020 року він став поживати з матір`ю ОСОБА_2 . 09.08.2022 року ОСОБА_2 привела до нього на роботу їхнього сина зі всіма його речами та пояснила, що дитина тепер буде постійно проживати разом з ним. З цього часу відповідач не займається вихованням та розвитком сина ОСОБА_3 . Син ОСОБА_1 проживає разом з ним та повністю перебуває на його утриманні, сплачені ним аліменти на утримання дитини відповідач ОСОБА_2 йому не повертає. Відповідачка нехтує інтересами дитини, не виконує своїх прямих батьківських обов`язків по догляду за дитиною та піклуванням про його моральний, психологічний стан, не займається розвитком дитини та не турбується про його виховання в цілому. В зв`язку з чим просив суд визначити місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 . Звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Покласти на ОСОБА_2 судові витрати.

11.05.2023 року судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що винесено відповідну ухвалу.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 28.07.2023 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради.

07.08.2023 року ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. У відзиві вказувала на те, що вона категорично заперечує проти задоволення позовних вимог. Вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина разом з батьком не може бути задоволена, оскільки в позовній заяві не викладені обставини та не зазначені докази, що підтверджують існування спору щодо місця проживання малолітніх дітей, до матеріалів справи не додано доказів того, що позивач звертався до органів опіки та піклування з даним питанням, всупереч вимогам ч.4,5 ст.19 СК України позивачем не надано висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Звертаючись з позовом до суду, позивачем не надано характерезуюючих даних про особу батьків дитини, їх майновий стан та житлові умови, не надано довідку з місця проживання, інші документи, що характеризують батьків і їх відношення до дитини, а також акти обстеження житлових умов батьків, на предмет визначення місця проживання дітей. Більше того, така вимога позивача про визначення проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , прямо суперечить практиці Верховного Суду України. Щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21, то в поданій до суду позовній заяві не зазначається з якого саме періоду його необхідно звільнити від сплати аліментів, присудженим вищевказаним рішенням суду. А тому у зв`язку з невизначеністю та неконкретизованістю позивачем даної позовної вимоги, вона категорично заперечує проти її задоволення. Щодо стягнення з неї на користь позивача аліментів на утримання сина, то слід зазначити, що в поданій позовній заяві з невідомих причин замовчується факт народження та існування спільного другого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 14.07.2017 року рішенням Київського районного суду м.Полтави по справі №552/2558/17 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 01.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Після того, як їхній спільний син ОСОБА_3 з 09.08.2022 року почав проживати зі своїм батьком, вони з ОСОБА_1 в усній формі дійшли згоди, що він не надає їй кошти на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_5 , а вона не сплачує йому кошти на утримання сина ОСОБА_3 . Окрім цього, вона доволі часто перераховувала кошти сину ОСОБА_3 на його кишенькові витрати, а позивач по справі перераховував на дрібні потреби сина ОСОБА_5 . Ця домовленість мала місце до пред`явлення позову. А тому у зв`язку з тим, що на її утриманні знаходиться їхній менший син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона вважає за недоцільне стягнення з неї коштів на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з чим просила суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а судові витрати покласти на позивача.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Полтавській області надати інформацію щодо порушених кримінальних справ та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 у період з 01.01.1995 року по 31.08.2023 рік.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 05.12.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її адвокат Ткаченко А.В. позовні вимоги визнали частково, а саме в частині звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_1 не заперечували.

Третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила. Причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходили.

Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не відомі.

Враховуючи згоду учасників справи та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності третіх осіб, що не з`явилися в судове засідання.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , адвоката Ткаченко А.В., допитавши в присутності спеціаліста ОСОБА_6 дитину ОСОБА_1 , який в судовому засіданні повідомив, що бажає проживати разом з батьком ОСОБА_1 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.07.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.02.2017 року було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.11.2009 року, актовий запис №1241.

В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що з вересня 2020 року і по даний час ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з батьком.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною другою статті 6 СК України визначено, що малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з ч.3 ст.160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки дитині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час розгляду справи по суті виповнилось 14 років, він є неповнолітньою дитиною, місце проживання визначається ним самим, і він вирішив проживати з батьком, тому позов в частині визначення місця проживання ОСОБА_1 з батьком задоволенню не підлягає.

В позовній заяві ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати аліментів, присуджених рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26.07.2021 року по справі №552/3370/21 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено і дана обставина не заперечувалась відповідачем по справі, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з батьком, батько займається його вихованням, доглядом та утриманням, тому відповідач не заперечувала проти звільнення позивача від сплати аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судом встановлено, що матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 . Також те, що дитина ОСОБА_1 виявив бажання проживати з батьком, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

А тому, з відповідачки підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.161 Сімейного Кодексу України, ст.ст.3-13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради, , м.Полтава, вул.Решетилівська (М.Бірюзова) буд.1/2.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної в м.Полтаві ради, : м.Полтава, вул.Івана Мазепи, буд.30, каб.411.

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко