Номер провадження: 22-ц/813/2097/24
Справа № 493/776/22
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Балтського районного суду Одеської області від 06 червня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, в обґрунтування якого зазначив, що 27.08.2019 ОСОБА_3 сплатила ОСОБА_2 1000 доларів США в якості завдатку за продаж житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договорів купівлі-продажу боргу від 01.03.2022 року та договору про відступлення права вимоги від 01.03.2022 року, укладених між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право вимоги про стягнення з ОСОБА_2 1000 доларів США перейшло від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 . За вказаним договором ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_3 500 доларів США.

Договір купівлі-продажу вказаного будинку не укладений, тому позивач вважає сплачені кошти отримані відповідачем безпідставно та підлягають поверненню.

Зазначає, що ОСОБА_3 , вимушена продати борг за ціни в силу особистої неможливості стягнути борг, тому вважає вказані витрати прямим збитком, який також підлягає стягненню з відповідача.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 1000 доларів США в якості основного боргу та відшкодування збитків від продажу боргу 500 доларів США, що в перерахунку по офіційному курсу становить 43875 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Балтський районний суд Одеської області рішенням від 06 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що з огляду на зміст вищевказаних договорів, а саме, що ОСОБА_3 має сплатити ОСОБА_1 ціну за продаж права вимоги у 500 доларів США та суму збитків у 500 доларів США після стягнення з відповідача 1500 доларів США, зазначення в позовній заяві, що ОСОБА_3 має витратити 500 доларів США в якості договірної плати ОСОБА_1 за його ризики та роботу, його пояснення в судовому засіданні, що він звертається до суду тому, що ОСОБА_3 не може сама звернутися до суду, його відмова в наданні пояснень та доказів стосовно передачі йому оригіналу розписки про наявність боргу, на думку суду першої інстанції свідчить про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_2 , а здійснює представництво інтересів основного кредитора ОСОБА_3 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення Балтського районного суду Одеської області від 06 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що суд першої інстанції не роз`яснив йому особі, яка є юридично необізнаною, та особою з інвалідністю ІІ групи негативні наслідки не надання оригіналу розписки. Вважає, що не обмежений як і ОСОБА_3 на укладення договорів. Зазначає, що мотивом вчинення поступки права вимоги зі сторони ОСОБА_3 є перебування її за межами України, а з його сторони бажанням полегшити життя ОСОБА_3 та взяти на себе її піклування щодо витребування боргу.

Вважає, що суд першої інстанції мав повернути відзив на позовну заяву.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2023 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги відповідач отримав 12.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження позивач отримав 23.08.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення шкоди у розмірі 43875 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 * 100 = 2684000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на зміст вищевказаних договорів, а саме, що ОСОБА_3 має сплатити ОСОБА_1 ціну за продаж права вимоги у 500 доларів США та суму збитків у 500 доларів США після стягнення з відповідача 1500 доларів США, зазначення в позовній заяві, що ОСОБА_3 має витратити 500 доларів США в якості договірної плати ОСОБА_1 за його ризики та роботу, його пояснення в судовому засіданні, що він звертається до суду тому, що ОСОБА_3 не може сама звернутися до суду, його відмова в наданні пояснень та доказів стосовно передачі йому оригіналу розписки про наявність боргу, на думку суду першої інстанції свідчить про те, що позивач не набув права вимоги до ОСОБА_2 , а здійснює представництво інтересів основного кредитора ОСОБА_3 .

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000 доларів США за продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Залишок коштів 6000 доларів США повинна отримати до 30 травня 2020 року, що підтверджується копією розписки ОСОБА_2 від 27.08.2019 року.

Договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не укладено.

Вказані обставини сторонами ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду не заперечуються.

Відповідно до частини першої статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Частиною першою статті 546 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частин першої, другої статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції, якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нотаріально посвідчена угода купівлі-продажу між сторонами укладена не була, що також сторонами не заперечується.

Отже, оскільки укладення угоди (попереднього договору) від 27.08.2019 року обумовлене наявністю у сторін намірів щодо укладення в подальшому договору купівлі-продажу нерухомого майна, який згідно з частиною першою статті 657 ЦК України підлягає нотаріальному посвідченню, то недотримання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення попереднього договору вказує про його нікчемність відповідно до частини першої статті 220 ЦК України.

Відсутність зобов`язань між сторонами, відповідно, унеможливлює стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів на підставі статті 571 ЦК України, якою визначено правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки договір купівлі-продажу будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений не був, сплачена ОСОБА_3 сума у розмірі 1000 доларів США за наданою розпискою є авансом та відповідно підлягає поверненню.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів за розпискою ОСОБА_1 послався на те, що має право вимоги на підставі укладених з ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу боргу від 01 березня 2022 року та відступлення права вимоги від 01 березня 2022 року.

Пунктом 1.2 договору купівлі-продажу боргу від 01 березня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визначено, що ОСОБА_3 продає, а ОСОБА_1 купує за 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на день стягнення борг та право його вимоги з боржника ОСОБА_2 в сумі 1000 доларів США в гривні по офіційному курсу та збитки продавця в сумі 500 доларів США в гривні по офіційному курсу (різницю між розміром боргу та ціною його продажу по цьому договору за 500 доларів США по офіційному курсу на день стягнення).

Доказом факту продажу боргу та збитків є передавання продавцем покупцю письмової розписки боржника ОСОБА_2 від 27.08.2019 року про отримання в якості задатку від ОСОБА_3 1000 доларів США за продаж будинку в АДРЕСА_1 в присутності свідків (п. 1.3 Договору).

Ціна вказаного договору визначена п. 2.1 та складає 5000 доларів США по офіційному курсу валют на день стягнення.

За куплений борг та право продавця вимоги до боржника ОСОБА_2 покупець згідно з цим договором у порядку відстрочки платежу сплачує продавцю із стягнених в судовому порядку сум плату за куплений борг 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення та стягнені збитки в сумі 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення, тобто після стягнення судом та одержання покупцем від боржника сум. Покупець зобов`язується протягом 10 банківських днів після одержання стягненого з боржника, тобто з 1500 доларів США, сплатити продавцю разом 1000 доларів США, а собі залишити договірну плату за куплений борг 500 доларів США (п. 3.1, 3.2 договору).

01.03.2023 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до п. 1.1 вказаного договору первісний кредитор - цедент ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу боргу від 01.03.2020 року відступає новому кредитору цесіонарію ОСОБА_1 право вимоги з боржника ОСОБА_2 , боргу (задатку згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України) в сумі 1000 доларів США в гривні по офіційному курсу, та збитки (згідно ч. 2 ст. 571 ЦК України) в сумі 500 доларів США в гривні по офіційному курсу (різницю між розміром боргу та ціною його продажу Первісним кредитором Новому кредитору за 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення, підтвердженого договором купівлі-продажу боргу від 01.03.2022 року та письмовою розпискою боржника - ОСОБА_2 , а всього в суме 1500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення, а Новий кредитор приймає право вимоги цієї суми, що належить Первісному кредитору за вище згаданим підставам.

Положеннями п. 2.1 за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор за окремою угодою сплачує первісному кредитору договірну плату 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення, та збитки (згідно ч. 2 ст. 571 ЦК України) в сумі 500 доларів США по офіційному курсу НБУ на час стягнення, після стягнення судом та одержання від Боржника сум, вказаних в п. 1.1 даного договору, якщо інше не буде передбачено окремою угодою обох сторін.

Новий кредитор зобов`язується протягом 10 банківських днів після одержання стягненого з Боржника сплатити готівкою або перерахувати на окрему банківську картку, або рахунок Первісного кредитора грошову суму, визначену у п. 2.1 цього договору (п. 2.2 договору).

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правова природа договору визначається з огляду на його зміст (а не назву договору). З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно. Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі № 925/550/18, від 19.06.2019 у справі № 923/496/18, від 12.08.2021 у справі № 910/7914/20, від 21.10.2021 у справі № 908/3027/20.

Колегія суддів зазначає, що у разі обґрунтування заявленого позову посиланням на договірні відносини, розглядаючи спір, суд перш за все має встановити правову природу договору з урахуванням якої визначити зміст спірних правовідносин, їх нормативне регулювання з наступним встановленням обсягу прав та обов`язків, моменту виникнення зобов`язання.

Колегія суддів, з огляду на зміст укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договорів, зважаючи на доводи викладені представником відповідача у відзиві на позовну заяву, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач ОСОБА_1 не набув права вимоги до ОСОБА_5 , а здійснює представництво інтересів основного кредитора, тобто ОСОБА_3 .

Разом з тим, в апеляційній скарзі позивач також зазначає, що метою укладення зазначених договорів стали обставини виїзду ОСОБА_3 за межі України, а зі сторони позивача «облегшити ОСОБА_3 та взяти на себе її піклування щодо витребування боргу», отже доводи апеляційної скарги висновку суду першої інстанції не спростовують.

Посилання щодо необхідності повернення відзиву на позовну заяву колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 09.08.2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на надання відзиву.

Представник відповідача з матеріалами справи ознайомився 20.01.2023 року, що підтверджується розпискою на заяві.

31.01.2023 року представником відповідача подано клопотання про продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 01.02.2023 року клопотання відповідача задоволено частково, надано відповідачу строк на подання відзиву до 15.02.2023 року.

10.02.2023 року від відповідача надійшла заява про долучення відзиву на позовну заяву, що підтверджується штампом суду. До відзиву додано оригінал накладної ПАТ «Укрпошта» про направлення відзиву ОСОБА_1 .

Враховуючи подання відповідачем відзиву у строк встановлений в ухвалі Балтського районного суду Одеської області від 01.02.2023 року та надання доказів його відправлення позивачу, колегія суддів вважає вказані доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду, висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Н.В. Стахова