ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3588/19 Номер провадження 22-ц/814/116/24Головуючий у 1-й інстанції Ульяніч І.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді - доповідача Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Лобова О.А.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Альфа-Банк" на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначав, що 03.11.2005 р. він уклав з АКБ соціальний розвиток «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») договір кредиту № 851/10/27-11/5-117, на підставі якого отримав кредит в розмірі 33 000 доларів США, з метою придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 03.11.2005 року вказана квартира була придбана позивачем згідно договору купівлі-продажу.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 03.11.2005р. між позивачем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений іпотечний договір № 851/11/27-11/5-231, на підставі якого в іпотеку банка передана квартира за адресою АДРЕСА_1 .

14.02.2019р. державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 30361769 про державну реєстрацію приватної власності на вказану квартиру за Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк», без його згоди, без встановленого законом попередження і без проведення оцінки майна.

Позивач вважає, що у порушення вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» і п. 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127, відповідач АТ «Укрсоцбанк» не направив йому письмову вимогу про усунення порушення не менш ніж у 30-денний строк з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, викладеної у попередженні. Тому вважає, що реєстрація речового права на квартиру державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. - здійснена протиправно.

Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення прийняте державним реєстратором Литвиненко Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати запис № 30361769 від 14.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк».

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано запис про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно №30361769 від 14.02.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який внесено на підставі рішення Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівною про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на квартиру на адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення місцевого суду оскаржив представник АТ «Альфа-Банк», подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Звертає увагу суду на те, що місцевим судом не враховано, що сторони погодили передачу права власності на квартиру іпотекодержателю у випадку невиконання зобов`язання за кредитним договором, як добровільний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилався на те, що звернення стягнення здійснювалось на підставі застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а відтак, відчуження вважається таким, що здійснено за згодою власника, тобто позивача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Місцевим судом встановлено, що 03.11.2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту № 851/10/27-11/5-117, на підставі якого позивач отримав кредит в розмірі 33 000 доларів США з метою придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Кінцевий термін погашення кредиту 02.11.2020 року (а.с. 4-14).

Того ж дня, в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 851/11/27-11/5-231, на підставі якого в іпотеку банка передана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 03.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., ОСОБА_1 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Із змісту Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що 03.12.2019 року АТ «Укрсоцбанк» припинив свою діяльність як юридична особа і приєднався за спрощеною процедурою до АТ «Альфа Банк».

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.04.2019 року, 14.02.2019р. державним реєстратором відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Л.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №30361769 про державну реєстрацію приватної власності на спірну квартиру за Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк».

При цьому судом встановлено, що у пункті 4.5 укладеного між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 договору іпотеки зазначено, що сторони дійшли згоди, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Місцевим судом досліджено в судовому засіданні під час розгляду справи матеріали реєстраційної справи по здійсненню 14 лютого 2019 року реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ «Укрсоцбанк» встановлено, що для здійснення спірної державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, АТ «Укрсоцбанк» було надано копію повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 28.09.2017 року, яке не було отримано ОСОБА_1 та повернулось за закінченням терміну зберігання, копія іпотечного договору, заява про державну реєстрації прав та їх обтяжень та повноваження представника банку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк», оскільки іпотекодержателем не надано належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що унеможливило встановлення державним реєстратором завершення 30-денного строку, сплив якого пов`язується з проведенням ним подальших дій зі звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, місцевий суд зазначив, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасову заборону на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону.

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку».

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №757/13243/17 викладено правовий висновок, згідно якого за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання.

З матеріалів справи вбачається, та було встановлено місцевим судом, що ПАТ «Укрсоцбанк» направляло ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, що підтверджено відповідним списком №235 згрупованих поштових відправлень щодо направлення ОСОБА_1 рекомендованого листа відправлення №313, яке було повернуто з відміткою «закінчився термін зберігання». (т. 1 а.с. 223-227)

Отже, з наведеного вбачається, що висновок місцевого суду про не надання іпотекодержателем належного підтвердження виконання вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» щодо надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Крім того, встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» набуло право власності на предмет іпотеки на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» (передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки) та відповідного застереження в іпотечному договорі.

Тлумачення статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі), який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

Такі правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 643/17966/14-ц (провадження 14-203цс19).

При цьому, положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), оскільки таке звернення стягнення на спірну квартиру здійснено не у примусовому порядку, тому що іпотекодавець надав згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням останнього, що погоджено у пункті 4.5 іпотечного договору.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № № 201/344/18, провадження № 61-47421св18

З урахуванням наведеного, дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Альфа-Банк" задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 березня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк", Державного реєстратора відділу державної реєстрації Красноградської районної державної адміністрації Харківської області Литвиненко Людмили Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк"судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1152 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.А. Лобов