КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Провадження № 22-з/824/27/2024
УХВАЛА

19 січня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення,

встановив:

у червні 2021 року ОСОБА_5 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, у якому просили вселити їх у квартиру АДРЕСА_1 , зобов`язати відповідачів надати їм ключі від усіх замків на вхідних дверях квартири, зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди в користуванні жилим приміщенням шляхом надання їм можливості щоденного безперешкодного доступу до всіх приміщень в квартирі та покласти судові витрати по відповідачів.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про виправлення описок в ухвалі судді Голосіївського районного суду міста Києва від 4 жовтня 2022 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2022 року - без змін.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив, з врахуванням мотивів, викладених у мотивувальній частині постанови, вирішити питання про задоволення його апеляційної скарги в тій частині апеляційної скарги, з якою погодився апеляційний суд (с.с.26-28 т.3).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 травня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення (с.с.32-33 т.3).

У червні 2023 року ОСОБА_1 було подано аналогічну заяву про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, яку ухвалою Київського апеляційного суду від 5 липня 2023 року залишено без розгляду (с.с. 224-227, 230-231 т.3).

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 було подано аналогічну заяву про ухвалення

додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року

(с.с.71-73 т.4).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року дії ОСОБА_1

щодо неодноразового подання ідентичних заяв про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі визнано зловживанням процесуальними правами, заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без розгляду, стягнуто з ОСОБА_1 у дохід державного бюджету штраф у сумі 8 052грн (с.с.89-91 т.4).

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 знову подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, в якій просить з врахуванням мотивів, викладених у мотивувальній частині постанови, вирішити питання про задоволення його апеляційної скарги в тій частині апеляційної скарги, з якою погодився апеляційний суд.

Доводи заяви є аналогічними тим, які були предметом апеляційного розгляду і ухвалою Київського апеляційного суду від 8 травня 2023 року у їх задоволенні було відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1 ч. 2 ст. 44 ЦПК).

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

ОСОБА_1 неодноразово подавалися аналогічні заяви про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року, тому ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року дії ОСОБА_1 були визнані зловживанням своїми процесуальними права і до нього застосовані заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у сумі 8 052грн.

При цьому в ухвалі Київським апеляційним судом було звернено увагу заявника на недопустимість зловживання процесуальними правами, що неодноразове подання ОСОБА_1 аналогічних заяв призводить до безпідставного направлення справи до апеляційного суду та значного затягування розгляду справи.

Разом з цим, ОСОБА_1 в чергове 2 листопада 2023 року подав до Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, що стало підставою для витребування матеріалів цивільної справи у суду першої інстанції, що у свою чергу перешкоджає судовому розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подання ОСОБА_1 2 листопада 2023 року заяви про ухвалення додатково рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року є зловживанням процесуальними правами, томузаява повертається без розгляду.

Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 144 ЦПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ЦПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово попереджався про недопустимість зловживання процесуальними правами, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року до нього застосовані заходи процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у сумі 8 052грн, однак він в чергове, зловживаючи процесуальними правами, подав до апеляційного суду ідентичну заяву про ухвалення додаткового рішення, що свідчить про неодноразове зловживання процесуальними правами, що призводить до значного затягування розгляду справи та порушення розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 13 420грн.

Згідно ч. 5 ст. 148 ЦПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Керуючись статтями 44, 148 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

визнати подання 2 листопада 2023 року ОСОБА_1 заяви про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення до постанови Київського апеляційного суду від 22 березня 2023 року повернути ОСОБА_1 без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 13 420грн, за зловживання своїми процесуальними правами.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягувач: Державна судова адміністрація України, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; .

Строк пред`явлення ухвали до примусового виконання в частині стягнення штрафу становить три місяці, починаючи з наступного дня після набрання нею законної сили.

Ухвала в частині накладення штрафу набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук