Справа № 357/2360/13-ц Головуючий в суді І інстанції Цукуров В.П.
Провадження № 22-ц/824/2105/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) про оскарження бездіяльності державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною скаргою, яку обґрунтовував тим, що на виконанні БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 із примусового виконання виконавчого листа №2/357/1438/13 від 12.03.2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 18.02.2013 року до зміни матеріального становища сторін.

22.06.2018 року державним виконавцем БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Бітюковою М.О. винесено постанову у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про арешт майна. Даною постановою накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельні ділянки (паї) з кадастровим номером :01:011:0020 та :01:011:0043, які належали йому на праві власності.

22.12.2022 року державним виконавцем БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) Бітюковою М.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Даною постановою: виконавче провадження НОМЕР_1 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом); припинено чинність арешту на все майно боржника, який був накладений державним виконавцем постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №15074520 від 22.06.2016 року; припинено чинність арешту майна боржника, який був накладений державним виконавцем постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №26752791 від 22.06.2018 року в частині зняття арешту з земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:0020 та :01:011:0043. На все інше майно боржника арешт залишено чинним.

28.03.2023 року він звернувся до БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) із заявою про зняття арешту, який було накладено на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно з листом БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 04.04.2023 року №11288 арешт на майно боржника накладено у межах виконавчого провадження НОМЕР_1, згідно виконавчого листа 2/357/13 від 12.03.2013 року.

Водночас на виконанні БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №69068147 щодо виконання виконавчого листа №2/357/3428/20 від 03.05.2022 року, відносно зменшення аліментів, що стягуються з Заявника на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000,00 гривень до 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 31.08.2020 року до зміни матеріального становища сторін. Заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1500,00 гривень за березень 2023 року.

З огляду на відсутність у нього грошових коштів на рахунках банківських установ, виконання рішення суду не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За таких умов, із посиланням на ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Бітюкової М.О. щодо не скасування арешту на його майно, який було накладено постановою про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 від 22.06.2018 року, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного виконавця БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Бітюкову М.О. скасувати арешт на його майно, який було накладено постановою державного виконавця БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Бітюковою М.О. про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 від 22.06.2018 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 року скаргу задоволено частково та визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бітюкової Марини Олександрівни щодо незняття арешту на майно ОСОБА_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження НОМЕР_1 від 22.06.2018 року, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язано державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бітюкову Марину Олександрівну усунути порушення прав ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що судом першої інстанції не враховано, що відсутність заборгованості боржника та сплата заборгованості не достатньо для зняття арешту з майна боржника, під час прийняття оскаржуваного рішення державний виконавець керувався тим, що арешт на майно накладено в межах однієї справи про стягнення аліментів.

Вказує, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання рішення діяв виключно в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження НОМЕР_1, у межах якого було накладено арешт на усе майно ОСОБА_1 , було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), тому державний виконавець була зобов`язана зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2013 року державним виконавцем БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Найдою Т.Ю. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 із примусового виконання виконавчого листа №2/357/1438/13 від 12.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно, починаючи з 18.02.2013 року до зміни матеріального становища сторін (а.с. 66).

22.06.2018 року державним виконавцем БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Бітюковою М.О. винесено постанову у виконавчому провадженні НОМЕР_1 про арешт майна ОСОБА_1 . Даною постановою накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику, у тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на земельні ділянки (паї) з кадастровим номером :01:011:0020 та :01:011:0043, які належали Заявнику на праві власності (а.с. 13).

22.12.2022 року державним виконавцем БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Бітюковою М.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Даною постановою: виконавче провадження НОМЕР_1 закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом); припинено чинність арешту на все майно боржника, який був накладений державним виконавцем постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №15074520 від 22.06.2016 року; припинено чинність арешту майна боржника, який був накладений державним виконавцем постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження №26752791 від 22.06.2018 року в частині зняття арешту з земельної ділянки за кадастровим номером :01:011:0020 та :01:011:0043. На все інше майно боржника арешт залишено чинним (а.с. 17).

28.03.2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) із заявою про зняття арешту, який було накладено на житловий будинок АДРЕСА_1 , та який належить йому на праві приватної власності (а.с. 9-10).

Згідно з листом БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) від 04.04.2023 року №11288 арешт на майно боржника накладено у межах виконавчого провадження НОМЕР_1, згідно виконавчого листа 2/357/13 від 12.03.2013 року. Водночас на виконанні БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) перебуває виконавче провадження №69068147 щодо виконання виконавчого листа №2/357/3428/20 від 03.05.2022 року, відносно зменшення аліментів, що стягуються з Заявника на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000,00 гривень до 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 31.08.2020 року до зміни матеріального становища сторін. Заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 1500,00 гривень за березень 2023 року. З огляду на відсутність у Заявника грошових коштів на рахунках банківських установ, виконання рішення суду не може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника (а.с. 14-15).

У межах інших виконавчих проваджень, які перебувають на примусовому виконанні у БМ ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) та боржником у яких є ОСОБА_1 , арешт на майно останнього не накладався.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення наступним.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 2 ст.321 ЦК передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилами ч.2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Таким чином, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що бездіяльність державного виконавця Бітюкової М.О., яка полягає у незнятті арешту з житлового будинку АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 є неправомірною, оскільки в даному випадку виконавче провадження НОМЕР_1 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Твердження апелянта про необхідність залишення арешту з огляду на наявність на примусовому виконанні відкритого ВП НОМЕР_2 від 20.05.2022 щодо виконання виконавчого листа №2/357/3428/20 від 03.05.2022 року, відносно зменшення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої непрацездатної доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000,00 гривень до 1500,00 гривень щомісячно, відхиляється судом, з огляду на те, що згідно довідки від 24.02.2023 в межах ВП НОМЕР_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник не оскаржувала постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 22.12.2022 року оцінюються колегією суддів критично, позаяк вказане не свідчить про те, що державний виконавець під час здійснення примусового виконання рішення діяв виключно в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: