ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді - доповідача Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретар: Чемерис А.К.

за участю: ОСОБА_1

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди за договором оренди квартири.,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду за договором оренди квартири у розмірі 56785 грн., визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2012 року ОСОБА_2 , як власник трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , передав у платне тимчасове користування відповідачу ОСОБА_1 квартиру на строк три місяці за договором найму житла, який був укладений у письмовій формі.

Відповідно до умов договору відповідачу була передана квартира з метою проживання. Відповідач ОСОБА_1 прийняв квартиру у користування 20.09.2012р., про що було складено акт здачі-приймання квартири.

ОСОБА_1 , згідно договору, за весь термін проживання у квартирі повинен був сплатити 9000 грн.

19.12.2012р. закінчився строк дії договору. Однак, відповідач в порушення умов договору квартиру позивачу не передав, орендну плату за 14 місяців з дня закінчення строку дії договору по день його виселення - 10.11.2013 р. не сплатив. Таким чином, заборгованість відповідача за договором оренди складає 42000 грн., пеня 6% за прострочення оплати оренди - 2520 грн., та заборгованість по сплаті за користування комунальними послугами - 12265 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором оренди у розмірі 42 000 грн. та пеню згідно умов договору оренди в сумі 2520 грн., а всього стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 44 520 грн.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення місцевого суду оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Місцевим судом встановлено, що 20 вересня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір оренди квартири, строком з 20.09.2012 р. по 19.12.2012 р. зі сплатою орендної плати 3000 грн. на місяць.

Згідно акту здачі-приймання квартири від 20.09.2012 р. відповідач ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_2 в оренду квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , строком з 20.09.2012 р. по 19.12.2012 р. Виселився з квартири ОСОБА_1 10.11.2013р. При цьому, місцевий суд вважав доведеним факт порушення відповідачем умов договору щодо внесення орендної плати за користування квартирою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено обставини порушення умов договору оренди відповідачем, на які позивач посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком.

Згідно статей 13, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

У доводах позовної заяви вказано, що відповідач проживав у квартирі, що належить позивачу з 20.09.2012 року по 10.11.2013 року, та не сплатив позивачу орендну плату за чотирнадцять місяців користування квартирою.

Також позивач посилається на неодноразові звернення до правоохоронних органів щодо примусового виселення відповідача з квартири.

Разом з цим, колегія суддів бере до уваги, що позивачем жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зазначених обставин не надано.

Умовами договору оренди (п. 5.3) визначено, що орендна плата сплачується готівкою через касу наймача, або за заявою наймодавця в безготівковому порядку авансом за один місяць, складає 3000 грн., в термін до 19 числа кожного місяця.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Оскільки, умовами договору передбачено авансовий порядок оплати, то колегія суддів вважає, що доводи позивача про невиконання обов`язку по сплаті орендної плати відповідачем ґрунтуються на припущеннях.

Також, умовами договору передбачено можливість одностороннього розірвання договору оренди зокрема і у випадку порушення наймачем обов`язку внесення орендної плати.

Крім того, пунктом 12.1 договору визначено, що якщо наймач в строк зазначений у п. 5.3 договору не сплатив наймодавцю суму орендної плати, то на третій день наймодавець має право звільнити орендовану квартиру від майна наймача шляхом виносу цього майна за межі квартири АДРЕСА_1 .

Доказів того, що наймодавцем вживались будь-які заходи, передбачені умовами договору у випадку порушення наймачем умов сплати суми орендної плати суду не надано.

Не надано також доказів звернення позивача до правоохоронних органів щодо саме примусового виселення відповідача з квартири.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку про доведеність факту того, що відповідач виселився з орендованої квартири 10.11.2013 року. Проте, з матеріалів справи, а саме з наданої позивачем ксерокопії пояснень ОСОБА_1 начальнику Київського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області (а.с. 13) вбачається, що ОСОБА_1 виселився з квартири влітку 2013 року.

Інших доказів проживання відповідача у орендованій квартирі у термін, зазначений позивачем, суду не надано.

За змістом ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів дослідивши обставини справи, та надавши правову оцінку доказам наданим сторонам вважає, що рішення місцевого суду визначеним ст. 263 ЦПК України критеріям не відповідає, а отже підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди за договором оренди квартири - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак