КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/355/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національного банку України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Григоренко І.В.,-

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із названим позовом.

Після збільшення позовних вимог позивачі просили: зобов`язати Національний банк України здійснити відшкодування у повному обсязі заподіяних кожному з позивачів збитків та майнової шкоди станом на момент виконання відшкодування усієї суми грошових коштів; стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди станом на 05 жовтня 2022 року грошові кошти у валюті у сумі 14 426,57 доларів США, а також моральної шкоди у розмірі 60 000 грн 00 коп.; стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_2 в порядку відшкодування матеріальної шкоди станом на 05 жовтня 2022 року грошові кошти у валюті у сумі 4 275,87 доларів США, а також моральної шкоди у розмірі 60 000 грн 00 коп.; стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_3 в порядку відшкодування матеріальної шкоди станом на 05 жовтня 2022 року грошові кошти у валюті у сумі 25 248,43 доларів США, а також моральної шкоди у розмірі 60 000 грн 00 коп.; стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладені договори банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням та договір «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів; між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладений договір банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів; між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладений договір банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням.

04 травня 2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

03 червня 2016 року прийнято рішення № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

18 травня 2016 року та 09 червня 2016 року позивачами отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування в розмірі 200 000 грн 00 коп. кожному в порядку ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивачі зазначали, що на день оголошення ліквідації банку та після виплати гарантованої суми, залишок коштів на рахунках ОСОБА_1 становить 180 864 грн 96 коп., ОСОБА_2 - 61 610 грн 06 коп., ОСОБА_3 - 328 086 грн 16 коп., вказані суми є збитками позивачів та підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача внаслідок факту грубого порушення відповідачем прав вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», встановленого рішеннями адміністративних судів, які набули законної сили.

Позивачі вказали, що 28 лютого 2017 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/15685/16 задоволено вимоги вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик» до НБУ, а саме визнано протиправною бездіяльність НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «КБ «Хрещатик», невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасного рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «КБ «Хрещатик».

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу Національний банк України просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року залишити без змін. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки не доведено, що внаслідок прийняття рішень /дій/бездіяльності Національного банку України порушено право позивачів як кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик».

На адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розгляд справи без участі позивачів та їх представників.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги поданої апеляційної скарги підтримав.

Представник Національного банку України заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості посилання позивачів, що Національний банк України має нести майнову відповідальність за зобов`язаннями неплатоспроможного банку. Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 ЦК України. Посилання позивачів на встановлення у постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року факту протиправності бездіяльності НБУ суд вважав безпідставними, оскільки у вказаній постанові не міститься висновку, що внаслідок дій або бездіяльності НБУ порушено право позивачів на отримання коштів за договором банківського вкладу.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що03 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 60D-636121 банківського вкладу «Осінній оксамит» в доларах США із щомісячним приєднанням (капіталізацією) процентів до суми вкладу.

10 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено додаткову угоду № 1 до договору банківського вкладу. Сторони погодили, що сума вкладу з 10 лютого 2016 року складає 7 500,00 доларів США та на цю суму нараховуються відсотки з розрахунку 11,5% річних.

10 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 60D-98 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів.

10 лютого 2016 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 60D-658499 банківського вкладу «Живи сонячно» в доларах США із щомісячною сплатою процентів.

03 листопада 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «КБ «Хрещатик» укладено договір № 60D-636117 банківського вкладу «Осінній оксамит» із щомісячною сплатою процентів.

04 квітня2016 року постановою Правління Національного банку України № 231/БТ ПАТ «КБ «Хрещатик» віднесено до категорії проблемних строком до 180 днів.

05 квітня 2016 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних», відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 квітня 2016 року № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

04 травня 2016 року прийнято рішення № 463 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик».

03 червня 2016 року прийнято рішення № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06 червня 2016 року по 05 червня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені, зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_4

18 травня 2016 року та 09 червня 2016 року позивачами отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування в розмірі 200 000 грн 00 коп. кожному в порядку ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Обґрунтовуючи поданий позов, позивачі зазначили, що залишок коштів на їх рахунках є збитками та підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача внаслідок факту грубого порушення відповідачем прав вкладників ПАТ «КБ «Хрещатик», встановленого рішеннями адміністративних судів, які набули законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У спірних відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом зазначеної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (йдеться про реальну шкоду).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода, що спричинила порушення цивільного права, стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Так, у постанові Верховного Суду від 29 травня 2023 року у справі № 757/13867/21 зазначено, що «необхідною підставою для притягнення НБУ до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Скасування постанови НБУ про відкликання банківської ліцензії та призначення ліквідатора не означає автоматичного поновлення банком стану, що існував до початку ініціювання процедури його ліквідації, відсутності обставин недоступності вкладів та, відповідно, незаконності одержання вкладниками гарантованих виплат від Фонду як підстави зменшення коштів Фонду».

Наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Отже, обов`язковою умовою відшкодування заподіяних збитків та майнової шкоди є порушення прав особи внаслідок незаконних дій або бездіяльності та наявність реального збитку та шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною дією чи бездіяльністю і негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, позивачами ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок дій (бездіяльності) Національного банку України порушено їх право на отримання коштів за договорами банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги про обґрунтованість вимоги стягнення суми банківського вкладу з Національного банку України, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13 серпня 2021 року у справі № 757/4166/19, від 16 червня 2022 року у справі № 757/75447/17-ц, кошти, розміщені як банківські вклади, не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, а тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми у порядку, встановленому ст. 1173 ЦК України із відповідача.

Колегія суддів зазначає, що Національний банк України не є стороною у вказаних договірних відносинах, що виникли між позивачами та банком, відтак у нього відсутні зобов`язання щодо виконання умов договорів, укладених між ними.

Посилання в апеляційній скарзі на рішення адміністративних судів у справах № 640/18835/19, № 826/15685/16, № 826/3021/18, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не є доказом того, що внаслідок дій чи бездіяльності Національного банку України порушено право безпосередньо позивачів чи інших кредиторів ПАТ «КБ «Хрещатик» на отримання коштів за договорами банківського вкладу (депозиту).

Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановівід 29 травня2023 року у справі № 757/13867/21: «При цьому доводи касаційної скарги про те, що суди безпідставно не врахували висновків судів у справі № 826/15685/16, у якій визнано протиправною бездіяльністю НБУ щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ «КБ «Хрещатик» і ця постанова набрала законної сили, є неприйнятними, оскільки встановлені обставини у цій справі стосуються інших осіб (вкладників),а відповідно до частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.»

Оскільки позивачі не брали участі у розгляді справи № 826/15685/16, посилання на неї є необґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 19 січня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 26 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко