УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

cправа № 201/15228/17

провадження № 14-183цс23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачаТкачука О. С.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Уркевича В. Ю., Усенко Є. А., Шевцової Н. В.

перевіривши наявність підстав для прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року (колегія суддів у складі: Красвітної Т. П., Свистунової О. В., Єлізаренко І. А.) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_4 , треті особи: Службау справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна, про визнання договору іпотеки недійсним, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності,

УСТАНОВИЛА:

1. У жовтні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «Приватбанк»), ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Л. Л., про визнання договору іпотеки недійсним, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

2. Позов мотивували тим, що договір іпотеки від 16 травня 2007 року № 2007-093 між ОСОБА_4 та Закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ «КБ «Приватбанк») укладений без попереднього дозволу органу опіки та піклування, що призвело до порушення існуючого права неповнолітніх дітей, які на момент укладення договору проживали та були зареєстровані в житловому будинку, а отже, мали право користування ним. Під час укладення іпотечного договору не була отримана письмова згода ОСОБА_1 як дружини та співвласника житлового будинку.

Нотаріус як державний реєстратор порушила порядок вчинення реєстраційної дії, оскільки не пересвідчилася в отриманні позивачем письмової вимоги про усунення порушень за основним зобов`язанням та повідомлення про застосування банком іпотечного застереження. Рішення нотаріуса про державну реєстрацію права власності за банком прийнято з порушенням вимоги підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

3. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивачі просили:

- визнати недійсним іпотечний договір від 16 травня 2007 року № 2007-093, укладений між ОСОБА_4 та ЗАТ «КБ «Приватбанк», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А. В. та зареєстрований в реєстрі за № 4584;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року з індексним номером 32424630 про реєстрацію права власності за АТ «КБ «Приватбанк» на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :03:083:0018 площею 0,0444 га за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497676, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіної Л. Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року з індексним номером 32424630 про реєстрацію права власності за АТ «КБ «Приватбанк» на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497677, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року.

4. Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним іпотечний договір від 16 травня 2007 року № 2007-093.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року з індексним номером 32424630 про реєстрацію права власності за ПАТ «КБ «Приватбанк» на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :03:083:0018 площею 0,0444 га за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497676, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 18 листопада 2016 року з індексним номером 32424630 про реєстрацію права власності за ПАТ «КБ «Приватбанк» на нерухоме майно - домоволодіння АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 17497677, дата державної реєстрації 18 листопада 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіною Л. Л.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

5. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року в частині визнання недійсним договору іпотеки скасовано. Відмовлено у задоволенні вимог про визнання договору іпотеки недійсним. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року залишено без змін.

6. Постановою Верховного Суду від 14 липня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Касаційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року в частині вирішення вимог про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року залишено без змін.

7. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року апеляційну скаргу АТ «КБ «Приватбанк» задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень змінено в частині правового обґрунтування задоволення вимог.

8. Ухвалюючи постанову про зміну мотивів рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ціллю кредиту є поповнення оборотних коштів, отже, кредитний договір від 15 травня 2007 року № 2007-093 не є споживчим, тому до спірних відносин не застосовуються положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Водночас апеляційний суд, встановивши, що АТ «КБ «Приватбанк» не надало реєстратору (нотаріусу) всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на предмети іпотеки за іпотекодержателем, а саме доказів проведення оцінки нерухомого майна та доказів отримання іпотекодавцем повідомлення про намір звернути стягнення на предмети іпотеки з результатами оцінки цього майна, дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку та житловий будинок із прибудинковими спорудами.

9. У квітні 2022 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 лютого 2022 року, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

10. Касаційна скарга мотивована тим, що у лютому 2016 року АТ «КБ «Приватбанк» на ім`я іпотекодавця надіслало лист із зворотнім повідомленням про порушення умов договору та задоволення вимог шляхом набуття права власності на нерухоме майно. Вказане повідомлення отримано Ждан 26 лютого 2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання, яке міститься у матеріалах реєстраційної справи, однак апеляційний суд на цю обставину належної уваги не звернув та вказав про протилежне. Висновки апеляційного суду в оскаржуваній частині не узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 760/14438/15-ц та від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц.

11. Ухвалою від 16 серпня 2022 року колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрила касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «КБ «Приватбанк», а ухвалою від 29 листопада 2023 року на підставі частини третьої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

12. Ухвала про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що необхідно відступити від правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/3867/19, в якій касаційний суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем лише при відсутності звіту про оцінку майна.

Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказувала на те, що надання звіту про оцінку майна не передбачено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при проведенні реєстрацій права на предмет іпотеки.

Мотивуючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважала, що хоча статтею 37 Закону України «Про іпотеку» і передбачено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, проте Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, вчинення реєстраційної дії не ставив у залежність від наявності такої оцінки, а тому лише її відсутність не може бути єдиною підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії та, відповідно, скасування рішення про державну реєстрацію.

Жоден нормативний акт не містить приписів про обов`язковість наявності звіту про оцінку майна для вчинення реєстраційної дії. Звіт може бути складений і після переходу права власності до іпотекодержателя, проте повинен містити відомості про вартість майна саме на момент переходу права власності на нього.

Право іпотекодавця може бути захищене шляхом пред`явлення позову про відшкодування різниці вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

13. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц та від 20 березня 2019 у справі № 306/2053/16-ц сформульовано висновки щодо необхідності подання державному реєстратору документа про оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем. Акцентовано увагу на тому, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною.

Зокрема, у наведених справах Велика Палата Верховного Суду зазначала, що «у наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства».

14. Разом з тим Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 29 серпня 2023 року у cправі № 910/3867/19 на вирішення поставив такі питання:

1) Чи необхідне подання державному реєстратору документа про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем;

2) Чи може відсутність оцінки предмета іпотеки виступати єдиною підставою для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем;

3) Чи довів позивач порушення своїх прав чи законних інтересів внаслідок порушення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки;

4) Чи обрав позивач належний та ефективний спосіб захисту порушеного права.

За обставинами цієї справи позивач заперечував наявність експертної оцінки іпотечного на момент переходу до іпотекодержателя права власності на це майно.

Вирішуючи питання про те, чи може відсутність оцінки предмета іпотеки бути єдиною підставою для визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що відсутність оцінки предмета іпотеки на момент переходу права власності свідчить про порушення проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

15. Колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає, що наявні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду щодо застосування положень Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, оскільки до вказаного Переліку не входить звіт про оцінку предмета іпотеки, а позивач просить скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, обґрунтовуючи свої позовні вимоги лише відсутністю звіту про оцінку майна.

16. Велика Палата Верховного Суду вважає мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 листопада 2023 року, обґрунтованими і такими, що містять підстави для прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України.

Наведені приклади свідчать про те, що у судах касаційної інстанції різних юрисдикцій є різні підходи до застосування положень Закону України «Про іпотеку» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, що свідчить про відсутність єдності судової практики у цьому правовому питанні.

17. Констатуючи наявність підстав для прийняття справи до розгляду, Велика Палата Верховного Суду врахувала, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

18. У частині першій статті 402 ЦПК України передбачено, що в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Такий розгляд відбувається з урахуванням статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

19. Виходячи з наведеного цю справу, яка приймається до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, необхідно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у порядку письмового провадження).

20. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

21. Керуючись частиною першою статті 402, частиною третьою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Прийняти до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей Соборної районної у м. Дніпрі ради, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Вдовіна Ліана Леонідівна про визнання договору іпотеки недійсним, визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності.

Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на 13 березня 2024 року в приміщенні Верховного Суду за адресою: місто Київ, вулиця Пилипа Орлика, 8.

Ухвала у справі № 201/15228/17 набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Ткачук

Судді: О. О. Банасько М. В. Мазур

О. Л. Булейко С. Ю. Мартєв

Ю. Л. Власов С. О. Погрібний

М. І. Гриців О. В. Ступак

Ж. М. Єленіна І. В. Ткач

І. В. Желєзний В. Ю. Уркевич

Л. Ю. Кишакевич Є. А. Усенко

В. В. Король Н. В. Шевцова

О. В. Кривенда