Справа № 404/3851/23
Номер провадження 2/404/837/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у травні 2023 року звернулась до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік» на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в загальній сумі 34832,85 грн.,з яких: заробітна плата в сумі 20510,93 грн. та компенсація за невикористані щорічні відпусти тривалістю 64 днів в сумі 14321,92 грн., стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 21.02.2023 року до дня винесення рішення суду та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати в сумі 3479,41 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у період з 07.07.2016 року по 20.02.2023 року позивач перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік». Під час перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата в загальній сумі 34832,85 грн. Наказом № 15 від 20.02.2023 року позивач була звільнена на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України. Однак, в день її звільнення відповідач не здійснив виплату належних позивачу коштів. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, позивач заявив до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 21.02.2023 року до дня винесення рішення суду, а також у зв`язку з затримкою термінів виплати заробітної плати, позивач вважає, що має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про оплату праці».

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 червня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.21).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 червня 2023 року позивачем подано позовну заяву (вх. № 22425 від 19.06.2023 року) в новій редакції, яка відповідає вимогам статей 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (а.с.23-46).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання (а.с. 47).

Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 3431 від 30.01.2024 року) про розгляд справи за її відсутності, та підтримання позовних вимог. Просить суд стягнут з відповідача на її користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в загальній сумі 34832,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 30.01.2024 року в сумі 76343,64 грн., та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати в сумі 3479,41 грн. (а.с.59-60).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.52, 57), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань, та відзиву на позов до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина третя статті 12 Цивільного процесуального кодексу України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що з 07 липня 2016 року позивач працювала в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік» на посаді техніка лаборанта (а.с. 11).

Наказом від 20 лютого 2023 року № 15 ОСОБА_1 була звільнена із займаної посади за угодою сторін на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України, за власним бажанням (а.с.12).

За вищевказаним наказом бухгалтерії необхідно було провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку, тривалістю 24 календарних дні за період роботи з 07.07.2020 року по 07.07.2021 року, 24 календарних дні за період робот из 07.07.2021 року по 06.07.2022 року, та 16 календарних днів за період роботи з 07.07.2022 року по 20.02.2023 року (всього 64 дні) (а.с.12).

Згідно довідки № 136 від 20.02.2023 року виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік» ОСОБА_1 має заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 34832,85 грн. (а.с.16).

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина сьома стаття 43 Конституції).

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За змістом частини четвертої статті 97 Кодексу законів про працю України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами колективними договорами.

Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (частина перша статті 47 Кодексу законів про працю України).

Відтак, зажаючи на зазначені вище норми закону, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати в загальній сумі 34832,85 грн. з яких: заробітна плата в сумі 20510,93 грн., та компенсація за невикористані щорічні відпусти тривалістю 64 днів в сумі 14321,92 грн.

Разом з цим, за приписами статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті

Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що останнім своєчасно не виплачено заробітну плату, а тому на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України підлягає стягненню і середній заробіток за період затримки розрахунку - але не більш як за шість місяців.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 .

Пунктом 2 розділу II Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З огляду на викладене, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи те, що позивач був звільнений із займаної посади 20 лютого 2023 року, останніми двома місяцями роботи, які мають бути включені до розрахунку, є грудень 2022 року та січень 2023 року, загалом 44 робочі дні, а тому середньоденна заробітна плата позивача складає 310,34 грн. (6955,00 грн.+6700,00 грн.:44 дні) / (22 дн.+22 дн.) ).

Отже, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача з 21.02.2023 року і по 21.08.2023 року (не більше як за шість місяців стаття 117 Кодексу законів про працю України) становить 40344,20 грн. (310,34 грн. х 130 дн.), з подальшим вирахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку: з 21.02.2023 року і по 21.08.2023 року в сумі 40344,20 грн.

Крім того, статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У зв`язку з порушенням встановлених строків виплати заробітної плати підприємства, установи та організації всіх форм власності мають нараховувати суми компенсації працівникам у разі її несвоєчасної виплати.

Компенсація провадиться відповідно до Закону України« Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Державної служби статистики України) за період невиплати грошового доходу. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

Згідно наданого позивачем розрахунку компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати компенсація яку необхідно виплати позивачу становить 3479,41 грн., за період з червня 2021 року по квітень 2023 року (а.с. 43-45).

За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати в сумі 3479,41 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційної до розміру задоволених вимог.

А відтак, оскільки позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судового збору в сумі 2147,20 грн.

Крім того, при зверненні суду з позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні в сумі 76343,64 грн,, позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн. (а.с.46).

У зв`язку з тим, що вищевказана позовна вимога задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір 567,35 грн. виходячи з такого розрахунку.

Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 40344,20 грн., тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 567,35 грн. (40344,20 грн. х 100 % : 76343,64 грн. х 1073,60 грн.).

Керуючись статтями 47, 94, 97, 115, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтями 10-13, 81, 141, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік», про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні, стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік» на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 34832,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні в сумі 40344,20 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати в сумі 3479,41 грн. та судовий збір в сумі 567,35 грн.

В решті позовних вимог, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік» в дохід держави судовий збір в сумі 2147,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Круп`яний вік», , місцезнаходження: 25014, місто Кропивницький, проспект Інженерів, будинок № 11.

Повний текст рішення суду складено 05.02.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда