Номер провадження: 22-ц/813/616/24
Справа № 493/1017/21
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивачка ОСОБА_1 , Балтська міська рада Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року, ухваленого Балтським районним судом Одеської області у складі: судді Ільніцької О.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що з 01 лютого 1993 року працювала та була членом КСП «Авангард», а з 04 червня 1995 року по 03 лютого 2000 року перебувала у декретній відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними 3 років.

Відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників від 10 липня 2001 року, вона отримала свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) від 10 серпня 2021 року, однак з невідомих причин не була включена до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, та їй не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай).

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється визнати за нею право на отримання земельної частки (паю) і включити до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай), а також на Указ Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», враховуючи, що на день паювання землі вона була членом КСП «Авангард», позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити та визнати за нею право на отримання земельної частки (паю) розміром 5,05 умовних кадастрових гектарів із земель комунальної власності Балтської об`єднаної територіальної громади.

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що право ОСОБА_1 на відповідну земельну частку (пай) є недоведеним, а тому вимоги позивачки є безпідставними та задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Скаржник посилається на те, що суд не повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, не дослідив та не дав оцінку тому факту, що її членство в КСП підтверджується архівною довідкою архівного відділу Балтської райдержадміністрації №11-06-05/2-18.2 від 31 травня 2021 року, так як відомості про її виключення з членів колгоспу відсутні, факт трудових відносин з КСП з 01 лютого 1993 року по 30 червня 1995 року підтверджено довідкою Балтської міської ради № 102 від 07 червня 2021 року, а також архівною довідкою архівного відділу Подільської районної державної адміністрації № 11-06-05/2-26.2 від 16 червня 2021 року щодо наявності відомостей про надання їй відпусток по догляду за дитиною; судом в порушення вимог ст. 212, 213 ЦПК України не надано належної оцінки свідоцтву про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського товариства «Авангард», який реорганізовано в СБК «Гольма», виданого на її ім`я 10 серпня 2020 року та помилково зроблено висновок, що вказане свідоцтво за відсутності інших доказів не може беззаперечно свідчити про її членство в КСП.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Справа перебувала у провадженні судді судді ОСОБА_2 , розгляд призначений на 21 липня 2023 року о 10.45 год.

Рішенням від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_2 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

У зв`язку з відставкою судді ОСОБА_2 , в провадженні якої як судді-доповідача перебувала вказана справа, справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Цюра Т.В., Сегеда С.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2023 року).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2023 року у відповідності до п. 3.8 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду на 24 жовтня 2023 року о 13-40 год.

24 жовтня 2023 року суддя-доповідач Назарова М.В. перебувала у відрядженні. Розгляд справи призначений на 06 лютого 2024 року о 13.40 год.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відстуності представника, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Предметом спору у справі, що переглядається, є визнання права на земельну ділянку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про право на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо особа мала право на земельну частку (пай), але не одержала сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не була включена (безпідставно виключена) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З аналізу зазначених норм права можна зробити висновок про те, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатку до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку.

У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

У випадку, якщо особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай) і не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не зверталася до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку чи до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП, вважається, що така особа не реалізувала свого права на земельну частку.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно записів оглянутої в судовому засіданні трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 вона була прийнята на роботу в КСП «Авангард» різноробочою згідно наказу № 49 від 01 лютого 1993 року.

29 січня 2001 року КСП «Авангард» реорганізований в СБК «Гольма».

03 лютого 2001 року ОСОБА_1 звільнена згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули на підставі наказу № 53 від 14 липня 2001 року (а.с. 8-9).

Факт роботи позивачки в КСП «Авангард» в період 1993-1995 роки підтверджується також довідкою Балтської міської ради № 103 від 07 червня 2021 року (а.с. 23).

Як вбачається з архівної довідки архівного відділу Подільської РДА від 16 червня 2021 року № 11-06-05/Ч-26.2, в документах КСП «Авангард» с. Гольма Балтського району Одеської області за 1993-2000 роки відомостей, що підтверджують членство в підприємстві ОСОБА_5 , не знайдено. Знайдені відомості про надання їй відпусток по догляду за дітьми (а.с. 19).

27 жовтня 1995 року Гольмянською сільською радою народних депутатів КСП «Авангард» видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-03 № 0003, відповідно до якого у колективну власність передано 5426 гектарів землі в межах згідно з планом (а.с. 25-28).

Згідно додатку № 1 до державного акту ОД-03 № 0003 список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, які мають право на земельну частку (пай) складає 1005 осіб, в переліку яких ОСОБА_6 не значиться (а.с. 29-56).

Встановивши, що ОСОБА_5 не набула права на земельну частку (пай), яке просила визнати за нею, суд зробив обґрунтований та законний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є.

Сам факт членства у колгоспі та тривалий термін роботи в інших організаціях до створення КСП та до отримання підприємством державного акта на право колективної власності на землю не є підставою для отримання земельної частки у новоствореному КСП.

Отже, закон пов`язує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві.

Оскільки ОСОБА_1 не надано доказів того, що на момент видачі колективному сільськогосподарському підприємству «Авангард» Державного акту на право колективної власності на землю позивачка була його членом, то правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог не вбачається.

Не заслуговує на увагу посилання позивачки на неврахування судом наданого нею Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільського сподарського підприємства (майнового сертифікату) серії (нечитаємо) № 753, то таке без надання інших доказів не може слугувати підставою для висновку про наявність у позивачки права на земельну частку (пай), оскільки наявність у особи майнового сертифікату, виданого у 2001 році, не свідчить про членство ОСОБА_1 в колективному сільськогосподарському підприємстві станом на час державного Акту на землю 27 жовтня 1995 року.

Суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а також узгоджується зі сталою практикою Верховного Суду при вирішенні спірних правовідносинах, зокрема, аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 283/187/19, від 03 червня 2020 року у справі № 748/1379/18, від 17 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц, від 24 березня 2020 року у справі № 538/302/19-ц.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права, що полягають у тому, що судом було проігноровано всі вищенаведені закони та підзаконні акти, що регулюють виниклі спірні правовідносини, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, в якому вірно та повно застосовано все перелічене.

Доводи апеляційної скарги, які фактично є підставами позову, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду щодо їх оцінки.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 09 лютого 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко