Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 487/8103/23
Провадження № 4-с/483/1/2024
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Монця Сергія Михайловича на постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 02 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 39038943 старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецької Світлани Віталіївни,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2023 року з Заводського районного суду м. Миколаєва до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, в порядку ст. 31 ЦПК України, надійшла зазначена скарга, в якій скаржник просить скасувати постанову у виконавчому провадженні № 39038943 старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецької С.В. про звернення стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримуються у Військовому інституті КНУ імені Тараса Шевченка в сумі 55201 грн. 80 коп. за період з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2023 року в зв`язку з відсутністю заборгованості, обґрунтовуючи свою скаргу тим, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 грудня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 05 липня 2010 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї треті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який був пред`явлений на виконання до Очаківського відділу Державної виконавчої служби, де 26 липня 2013 року відкрито виконавче провадження № 39038943, яке було направлено за підсудністю до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві, оскільки боржник був пенсіонером і отримував пенсію в ГУ ПФУ в Миколаївській області. За заявою стягувачки ОСОБА_2 державним виконавцем 02 жовтня 2023 року був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам, з врахуванням повідомлення стягувачки про відсутність заборгованості по аліментам станом на 01 серпня 2022 року та з врахуванням отриманих відповідей з Державної податкової служби України, про те, що боржник ОСОБА_1 отримує ще дохід у Військовому інституті КНУ імені Тараса Шевченка, який був направлений сторонам виконавчого провадження, та цього ж дня старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецькою С.В винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 55201 грн. 80 коп. та направлено її на виконання до Військового інституту КНУ імені Тараса Шевченка за місцем отримання доходів боржником. Посилаючись на те, що з 21 березня 2023 року син на якого сплачуються аліменти проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а також, що за період з 01 серпня 2022 року по 21 березня 2023року стягувачка ОСОБА_2 користувалася пенсійною карткою боржника та зняла за цей період грошові кошти в розмірі 67408 грн., що перевищує суму заборгованості по аліментам, просив скасувати вище зазначену постанову державного виконавця у зв`язку з відсутністю заборгованості.

10 січня 2024 року від представника особи дії якої оскаржуються Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшов відзив на скаргу, в якому представник посилаючись на те, що державний виконавець приймаючи рішення щодо винесення постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 від 02 жовтня 2023 року, а також при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, діяла виключно в межах своєї компетенції та відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання її дій неправомірними. У задоволенні скарги представник просив відмовити повністю.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Представник скаржника (боржника) ОСОБА_1 адвокат Монець С.М. надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності скаржника, в якій крім того, зазначив, що вимоги скарги підтримують в повному обсязі та з врахуванням аргументів викладених в запереченнях на відзив від 26 січня 2024 року просив скаргу задовольнити.

Представник особи дії якої оскаржуються Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та стягувачка Ренкас І.В. про причини своєї неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Виконання судових рішень є заключною стадією цивільного процесу, а саме: заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав заявників, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст. 74 вказаного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так, судом встановлено, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 грудня 2010 року у цивільній справі № 2-1083/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 05 липня 2010 року щомісячно до досягнення дітьми повноліття у розмірі однієї треті заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України, на виконання якого було видано виконавчий лист(справа № 2-1083/10 а.с. 10).

Як вбачається з листа головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13 жовтня 2023 року № 96061/20.11-35/20, що наданий на запит адвоката Монця С.М., 26 липня 2013 року було відкрито виконавче провадження №39038943 з примусового виконання виконавчого листа виданого 16 серпня 2010 року у вказаній вище справі, яке надійшло до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві з Очаківського відділу ДВС, у зв`язку з отриманням боржником пенсії в ГУ ПФУ у Миколаївській області. 11 листопада 2013 року було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1 та направлено на виконання ГУ ПФУ у Миколаївській області. 27 вересня 2023 року до відділу надійшла заява стягувачки ОСОБА_2 про надання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2023 року та додатково стягувачем було повідомлено про відсутність заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 серпня 2022 року. З відповіді ДПС України про джерела отримання доходів від 26 вересня 2023 року стало відомо, що боржник отримує ще дохід у Військовому інституті КНУ імені Тараса Шевченка. Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 02 жовтня 2023 року, копію якого було направлено сторонам виконавчого провадження, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 станом на 30 вересня 2023 року становить 55201 грн. 80 коп. (а.с. 6).

02 жовтня 2023 року старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецькою С.В. у виконавчому провадженні № 39038943 винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у розмірі 55201 грн. 80 коп., яку направлено на виконання до Військового інституту КНУ імені Тараса Шевченка за місцем отримання доходів боржником (а.с. 4-5).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі :1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Обґрунтовуючи вимоги даної скарги ОСОБА_1 зазначив про неправомірність та безпідставність нарахування заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 55201 грн. 80 коп. за період з 01 серпня 2022 року по 30 вересня 2023 року, посилаючись на те, що з 21 березня 2023 року син, на якого сплачуються аліменти проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а також, що за період з 01 серпня 2022 року по 21 березня 2023 року стягувач ОСОБА_2 користувалася його пенсійною карткою та зняла за вказаний період кошти в сумі 67408 грн., що перевищує суму заборгованості по аліментам, на підтвердження чого надав виписку з свого карткового рахунку за період з 01 серпня 2022 року по 01 вересня 2023 року(а.с. 10-15).

Надаючи оцінку доводам боржника та його представника, суд зазначає наступне.

Так, посилання скаржника ОСОБА_1 у своїй скарзі, на те, що син ОСОБА_5 21 березня 2023 року проживає разом з ним та перебуває на його утриманні не мають правового значення, та не позбавляють обов`язку сплати аліментів, оскільки звільнення від сплати аліментів вирішується лише в судовому порядку та за рішенням суду, а на момент розгляду скарги таке рішення скаржником суду не надано.

З доданої до матеріалів скарги довідки № 645 від 01 вересня 2023 року ДНЗ «Київський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» лише вбачається, що ОСОБА_6 дійсно навчається у вказаному навчальному закладі, строк його навчання становить три роки, а саме з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року (а.с. 9), що не підтверджує факту звільнення боржника від сплати аліментів.

Крім того, доводи скаржника про те, що за період з 01 серпня 2022 року по 21 березня 2023 року стягувачка ОСОБА_2 користувалася пенсійною карткою боржника та за вказаний період нею було знято готівки з його картки на загальну суму 67408 грн. та те, що заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 55201 грн. 80 коп. була сплачена скаржником ще до її виникнення, не мають правового значення в даному спорі щодо законності дій державного виконавця.

Зокрема, фактом підтвердження сплати аліментів на користь стягувача є квитанції про сплату аліментів на рахунок стягувача, надані боржником державному виконавцю, або сплата аліментних платежів на депозитний рахунок відділу державної виконавчої служби у якому здійснюється виконавче провадження про стягнення аліментів, однак таких доказів ані скаржником, ані його представником суду не надано.

Оскільки скаржник не погоджується з розміром нарахованої заборгованості з аліментів, визначеним державним виконавцем, суд приходить до висновку, що між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру вказаної заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Згідно з ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості з аліментів виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Спір щодо визначення розміру аліментів підлягає вирішенню судом в позовному провадженні з обов`язковим залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав поданої ОСОБА_1 скарги, а тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги представника скаржника (боржника) ОСОБА_1 адвоката Монця Сергія Михайловича на постанову про звернення стягнення на доходи боржника від 02 жовтня 2023 року у виконавчому провадженні ВП № 39038943 старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Білецької Світлани Віталіївни відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2024 року.

Головуючий: