Справа № 683/3843/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача КП «Тепловик» - Медведчук О.В.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/3843/23, 2/683/150/2024 за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (далі - КП «Тепловик») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно 25408 грн. 20 коп. заборгованості за надані підприємством послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

КП «Тепловик» надає послуги з теплопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 , однак відповідачі на порушення вимог ст.ст.64, 67, 68 Житлового кодексу України отриманих послуг не оплачують, через що станом на 01 листопада 2023 року у них виникла заборгованість перед позивачем за отримані послуги з теплопостачання в розмірі 25408,20 грн., з яких: 24595,08 грн. опалення, 813,12 грн. абонентська плата.

Неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань, порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з теплопостачання в установлений законодавством строк, а тому просить стягнути із відповідачів солідарно на свою користь 25408 грн. 20 коп. заборгованості за надані послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 просить в позові відносно неї відмовити, посилаючись на те, що вона та двоє її неповнолітніх дітей проживають у спірній квартирі та користуються лише однією кімнатою. Рештою кімнат у квартирі користуються ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує, що вона оплачувала 1/3 частину наданих позивачем послуг з теплопостачання, а тому вважає, що у неї відсутня заборгованість перед позивачем, а заборгованість, яку позивач просить стягнути, мають сплатити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У відзиві відповідачка ОСОБА_1 просить врахувати, що власником квартири

АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . За згодою ОСОБА_2 вона разом із двома дітьми проживає в одній із кімнат у вказаній квартирі, у іншій кімнаті проживає ОСОБА_2 , ще в одній кімнаті ОСОБА_3 . Місцями загального користування вони користуються спільно. Вважає, що усі вони мають сплачувати за послуги з теплопостачання у рівних частках по 1/3. Вказує, що вона належним чином сплачувала за свою частину отриманих послуг, оскільки з жовтня 2019 року по жовтень 2023 року із нарахованих 44884,33 грн. вона оплатила 20722,65 грн. Оскільки вона виконала свій обов`язок перед позивачем, то КП «Тепловик» може вимагати солідарного виконання обов`язку лише від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також просить врахувати, що при визначенні розміру заборгованості позивачем не враховано 1281,73 грн., які нею були сплачені згідно квитанції від 15 грудня 2021 року, а тому сума боргу має становити 24126,47 грн. Крім того, просить застосувати у даній справі строк позовної давності.

У відповіді на відзив КП «Тепловик» вказує, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 , а тому несуть солідарний обов`язок по оплаті отриманих послуг з теплопостачання. Щодо не врахування 1281,73 грн., які були сплачені ОСОБА_1 згідно квитанції від 15 грудня 2021 року, то вказує, що з травня 2021 року рахунок, на який споживачі сплачували за послуги з теплопостачання перебував у стадії закриття, а з 16 листопада 2021 року усі платежі, які здійснювались на вищезазначений рахунок повертались назад споживачам на карту. Кошти, які були сплачені ОСОБА_1 15 грудня 2021 року в сумі 1281,73 грн. були повернуті їй на картку, після чого вона 17 грудня 2021 року цю ж суму сплатила за вірними реквізитами. Щодо строку позовної давності, то вважає, що цей строк не пропущено, оскільки КП «Тепловик» у серпні 2022 року зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований, що перервало строк позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, у визначений судом строк відзив не подавали.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09 червня 1994 року належить ОСОБА_2 .

У вказаній квартирі з 26 січня 1999 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3 , а з 08 лютого 2006 року зареєстрована відповідачка ОСОБА_1 , а також двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 (з 27 грудня 2006 року) та ОСОБА_6 (з 24 липня 2012 року). Усі зазначені особи також фактично проживають у цій квартирі.

Квартира АДРЕСА_1 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку з централізованою системою опалення.

КП «Тепловик» надає послуги з теплопостачання вищезазначеного житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 є уповноваженою та відповідальною особою по оплаті житлово-комунальних послуг по теплопостачанню квартири АДРЕСА_1 , які надає КП «Тепловик», і на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 абонента ОСОБА_2 , вбачається що станом на 01 листопада 2023 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання становить 25408,20 грн., з яких: 24595,08 грн. опалення, 813,12 грн. абонентська плата.

Вказана заборгованість виникла за період з 01 жовтня 2019 року по 01 листопада 2023 року й згідно надано розрахунку заборгованості вбачається, що отримані послуги з теплопостачання оплачувались частково.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

В силу ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 67 ЖК Української РСР установлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг.

Новий платіж - плата за абонентське обслуговування, введений на виконання постанови Кабінету Міністрів України №808 від 21 серпня 2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорам про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» (в редакції постанови №928 від 01.09.2021).

Саме на підставі вищевказаного нормативного акта КП «Тепловик» з листопада 2021 року нараховує плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, що становить 33,74 грн. в місяць.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи в забезпеченні належних умов проживання у житлових приміщеннях у порядку, встановленому законодавством. Ця діяльність здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених між їх виконавцями та споживачами.

Теплопостачання (централізовані опалення та постачання гарячої води) є одним із видів комунальних послуг, який забезпечує належне утримання та збереження нерухомого майна.

Споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов укладеного договору. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Предметом виконання грошового зобов`язання за договором про надання житлово-комунальних послуг є певна грошова сума, що має бути сплачена споживачем виконавцю.

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

За змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.

Згідно положень статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч.2 ст.543 ЦК України).

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 з 09 червня 1994 року є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 26 січня 1999 року та 08 лютого 2006 року відповідно зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, тому вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У період з жовтня 2019 року по листопад 2023 року відповідачі частково здійснювали оплату послуг із теплопостачання та прострочили виконання грошового зобов`язання з оплати цих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 25408,20 грн., з яких: 24595,08 грн. опалення, 813,12 грн. - абонентська плата.

Вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що вона оплачувала 1/3 частину наданих позивачем послуг, а тому у неї заборгованість перед позивачем відсутня, на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до положень ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники житлового приміщення, а також дієздатні особи, які проживають та зареєстровані у житлі, користуються нарівні з власником усіма житлово-комунальними послугами, зобов`язані брати участь в оплаті цих послуг та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. При цьому, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо належить кредитору, тобто у даному випадку позивачу.

Разом з тим, оплативши частину послуг з теплопостачання, ОСОБА_1 має право в порядку ст.544 ЦК України на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у рівній частці, за вирахуванням частки, яка припадає на неї.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про не зарахування позивачем 1281,73 грн., які були сплачені нею згідно квитанції від 15 грудня 2021 року (а.с.36), то як встановлено судом, у 2021 році змінювались рахунки КП «Тепловик» і з 16 листопада 2021 року усі платежі, які здійснювались на старий рахунок повертались назад споживачам на карту. Кошти, які були сплачені ОСОБА_1 15 грудня 2021 року в сумі 1281,73 грн. були повернуті їй на картку, після чого вона 17 грудня 2021 року цю ж суму сплатила за вірними реквізитами. Вказані обставини ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала.

Щодо заяви відповідачки ОСОБА_1 про застосування у даній справі строку позовної давності, то суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачів, утворилась за період з 01 жовтня 2019 року по 01 листопада 2023 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету

Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого був неодноразово продовжений. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023 року дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України.

Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26.09.2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22).

На момент встановлення карантину на території України строк позовної давності у даній справі не сплив, оскільки неодноразово переривався оплатою заборгованості, тому заява відповідачки ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за зобов`язаннями, які виникли до 01 жовтня 2020 року, є безпідставною.

Таким чином, позовні вимоги КП «Тепловик» є обґрунтованими, а тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 листопада 2023 року в розмірі 25408,20 грн., з яких: 24595,08 грн. опалення, 813,12 грн. - абонентська плата.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позов КП «Тепловик» задоволено у повному обсязі, тому сплачений ним судовий збір в сумі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі, а отже з кожного із відповідачів на користь позивача слід стягнути по 894 грн. 67 коп. (2684 грн. : 3) судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 25408 грн. 20 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 листопада 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради по 894 грн. 67 коп. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик»

Старокостянтинівської міської ради, місцезнаходження: 31101, вул. Ессенська,2, бокс 4, м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 05 лютого 2024 року.

Суддя: