КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/4158/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Голиці Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила встановити факт її спільного проживання із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ..

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що вона з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стверджувала, що вони проживали із ОСОБА_3 як чоловік та дружина, то в його квартирі в АДРЕСА_3 , вели спільне господарство, а також були пов`язані один з одним взаємними правами та обов`язками.

З 2010 року позивач не надавала істотного значення офіційній реєстрації шлюбу, хоча ОСОБА_4 неодноразово робив пропозицію зареєструвати шлюб. Відмова ОСОБА_2 була вмотивована власною нерішучістю та рядом етичних причин, оскільки померлий був хрещеним батьком її єдиної доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та завжди брав активну участь у її вихованні, оточуючи турботою та любов`ю.

Стверджувала, що завжди брала активну участь у вирішенні всіх побутових проблем померлого чоловіка - ОСОБА_3 , його мами та бабусі, опікувалася їх станом здоров`я, наводила лад в оселях, готувала, навіть організовувала дрібний ремонт в квартирах на власний смак і власним коштом, супроводжувала під час візитів до медичних закладів, особисто спілкувалась з лікарями, слідкувала за лікуванням та вчасним відвідуванням лікарів. Позивач особисто займалася організацією поховання бабусі громадянського чоловіка - ОСОБА_6 , його мами - ОСОБА_7 та самого ОСОБА_3 , у тому числі займалася замовленням, організацією робіт та оплаті по встановленню пам`ятника на могилі бабусі померлого ОСОБА_3 ..

Позивач зазначила, що організовувала сімейні свята вдома у ОСОБА_4 , враховуючи стан здоров`я його мами і бабусі, а також спільні фінансові можливості. Померлий ОСОБА_3 неодноразово зазначав про своє спільне проживання та ведення спільного господарства з позивачем своїм друзям, про те, що після його смерті все, що йому належало перейде у власність позивача. Враховуючи, що позивач та померлий ОСОБА_3 не мали якихось значних збережених матеріальних ресурсів та доходів від своєї діяльності, їхнє життя проходило в доволі спокійній обстановці, пов`язаній з турботами про домашній побут, піклування один про одного, своє здоров`я та спілкування з рідними. Відсутність коштів не дозволяла робити значні покупки чи здійснювати закордонні подорожі. Всі доходи, які вони отримували, йшли на придбання продуктів харчування, оплату комунальних послуг, ліки та медичні обстеження ОСОБА_4 та підтримання його здоров`я, утримання автомобіля, підтримання технічної справності квартир, які їм належали.

Позивач у разі необхідності перераховувала кошти на картку ОСОБА_3 , проте зазвичай оплата покупок, окрім комунальних послуг, здійснювалася за готівку. У червні 2016 року ними спільно було проведено косметичний ремонт в квартирі, яка належала ОСОБА_4 . Організацією та придбанням матеріалів займалася позивач.

Крім того, після ампутації правої нижньої кінцівки у 2015 році ОСОБА_3 , ОСОБА_2 опікувалася станом його здоров`я, організовуючи йому реабілітацію та здійснювала постійний цілодобовий догляд за ОСОБА_4 , який після операції за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги, яку надавала позивач, купувала ліки, супроводжувала до лікарні, допомагала у побуті.

Звертає увагу суду, що померлий ОСОБА_3 був колишнім наркотично залежним, в якого були складні відносини з рідними, натомість позивач мала позитивний вплив на нього, пройшла з ним тяжкий період його лікування та реабілітації, підтримувала його та фактично продовжила йому роки життя. Позивач завжди підтримувала захоплення померлого ОСОБА_3 технікою, захоплення тваринами, знімання ним відеороликів. Так само і ОСОБА_3 підтримував її в її професійній діяльності як артиста, іноді її супроводжував на концерти наприклад.

Позивач стверджує, що характер родинних відносин був такий, що померлий ОСОБА_3 за час спільного проживання з позивачем навіть заповів одну із належних йому на праві власності квартир доньці позивача, тому що вважав її хоч і не рідною, проте донькою.

Після його смерті залишилось також нерухоме майно, що не було охоплене заповітом: квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Після смерті протягом шестимісячного строку позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Седлецької Т.А..

07.02.2022 року постановою приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю достатніх підстав для закликання до спадкування за законом. Нотаріус мотивувала свою відмову тим, що шлюб між ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_3 не був зареєстрований належним чином в органах реєстрації актів цивільного стану, а тому відсутня належна правова підстава вважати, що позивач протягом тривалого часу проживала з померлим однією сім?єю та вела спільне господарство.

Позивач в травні 2022 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з 2010 року по день його смерті. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 20 липня 2022 року у відкритті провадження відмовлено, оскільки із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. До вказаного висновку суд прийшов у зв`язку з існуванням спадкоємця п`ятої черги - двоюрідного дядька померлого - ОСОБА_1 ..

З наведених вище підстав, позивач просила задовольнити позов.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року позов задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції адвокат Голиця Тетяна Іванівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 16 серпня 2023 року подало апеляційну скаргу, одночасно порушуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що з наданих позивачем документів, які свідчать, що позивач взяла на себе витрати на поховання ОСОБА_3 , не вбачається факту перебування позивача з ОСОБА_3 у період з 2010 року у фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим.

Вказувала, що наявність особистих документів спадкодавця у позивача (правовстановлюючих документів на майно, медичних документів, пенсійного посвідчення, документів про поховання матері та бабусі ОСОБА_3 ) також не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом спірного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю, в розумінні ч. 2 ст. 3 СК України.

Вказувала також, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що з медичних документів ОСОБА_3 не вбачається, що саме позивач супроводжувала його під час лікування в медичних установах та/або реабілітаціях, що позивач здійснювала виклики бригад швидкої медичної допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 , враховуючи, що останній був наркотично залежним, що саме позивач була зазначена у медичних документах як контактна особа на випадок екстренної ситуації з ОСОБА_3 .. Позивачем не надано також будь-яких квитанцій, чеків на підтвердження того, що вона особисто несла витрати на лікуванн я та реабілітацію ОСОБА_3 або приймала іншим чином свою участь у піклуванні про здоров`я ОСОБА_3 ..

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що факт надсилання коштів ОСОБА_3 позивачу та навпаки декілька разів наприкінці 2020 року та на початку 2021 року, на підтвердження чого позивачем було надано суду п`ять квитанцій про перерахунок коштів, не свідчать про існування між ними стосунків, притаманних подружжю, адже такі перерахування не носили систематичний характер і сам факт пересилання коштів самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Зазначила те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_3 був хрещеним батьком доньки позивача, навіть заповів їх на випадок своєї смерті одну з квартир, яка належала йому за життя, що в свою чергу свідчить, що позивач та її донька підтримували з ОСОБА_3 спілкування, а відтак між ними існували дружні відносини, але аж ніяк не відносини, які притаманні подружжю.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції приймаючи фактично рішення суду про задоволення позову, виходячи з показів свідків, в порушення норм процесуального права не врахував, що показання свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і що показання допитаних у даній справі свідків про наявність сімейних (фактичних подружніх) відносин між позивачем та ОСОБА_3 є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між даними особами, проте самі по собі вони не можуть достеменно свідчити про те, що даними відносинам були притаманні ознаки сімейних.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв наданий відповідачем ОСОБА_1 запис інтерв`ю позивача з ОСОБА_8 , вказавши, що творчий образ артиста може не співпадати із тим життям, яке артист насправді веде. Однак представник апелянта вважає такий висновок суду першої інстанції грунтується лише на поясненнях представника позивача, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

24 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача - адвоката Галенко О.М., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2010 року, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що в сукупності із свідченнями свідків, та письмовими доказами які надані позивачем, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач із померлим мали спільний бюджет, позивач опікувалась похованням тіла ОСОБА_3 після його смерті та відповідним ритуалом, який з цим пов`язаний.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги доводи позивача про те, що після смерті матері та бабусі ОСОБА_3 , вона як дружина залишилася єдиною, хто опікувався ним. А також те, що саме позивачка допомагала йому в його реабілітації після зловживання наркотичними засобами, що саме вона наполягала на лікуванні ОСОБА_3 .. Контролювала сам процес лікування та реабілітації.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання за позивачкою ОСОБА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд першої інстанції керувався ст. 1258 ЦК України та обгрунтовував свої висновки тим, що позовні вимоги є доведеними.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.17 том 1).

16.08.2021 року приватним нотаріусом КМНО Седлецькою Т.А. заведена спадкова справа № 30/2021 до майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з матеріалами спадкової справи, померлий ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 11.04.2018 року, за реєстровим № 1-12, на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій заповів належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_4 . Спадкоємиця за зазначеним заповітом прийняла спадщину в установленому законом порядку. Серед майна, що належало померлому на день його смерті, залишилось нерухоме майно, що не охоплене заповітом, а саме: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 (том 1 а.с.21, том 2 а.с. 44).

29.09.2021 року до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. ОСОБА_1 , двоюрідного дядька, згідно з якою він приймає спадщину, відповідно до ст. 1265 ЦК України.

04.02.2022 року до приватного нотаріуса Седлецької Т.А. надійшла заява про прийняття спадщини за законом від імені гр. ОСОБА_2 , згідно з якою вона приймає спадщину, відповідно до ст. 1264 ЦК України після смерті свого громадянського чоловіка - ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 20).

07.02.2022 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 27/02-31 приватний нотаріус КМНО Седлецька Т.А. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яким є квартира АДРЕСА_1 , квартира АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 21).

Звертаючись з відзивом на позовну заяву відповідачем наданий Звіт за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінки у мережі Інтернет, створений ДП «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес», який наводить аналіз певної фейсбук та інстаграм сторінок із контактами зазначено « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 » (том 1 а.с.141-222).

Також встановлено, що представник відповідача заперечуючи проти позовних вимоги надав суду доказ відео з інтерв`ю з позивачкою, яке вона надавала журналістам як співачка, і що в цьому відео позивач розповідає про спільне проживання протягом багатьох років з іншим чоловіком, а саме - ОСОБА_11 (а.с. 137-143 том 2).

Також встановлено, що на підтвердження позовних вимог щодо факту спільного проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю позивачка до позовної заяви додала копію свідоцтва про поховання, копію договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та ОСОБА_2 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 ; копію заказу-наряду № 00135, замовник ОСОБА_12 , померлий ОСОБА_3 ; копію товарного чеку від 05.08.2021, найменування «Доставка» на суму 1200 грн, отримувач ОСОБА_2 ; копію довідки КП «Ритуал» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, відповідно до якої ОСОБА_2 поховала на кладовищі «Біле» чоловіка ОСОБА_3 ; копію акту до договору № 01715 від 07.08.2021 між КП «Ритуал» та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 33-38, 40, 62-73).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав не вірну оцінку доказам, оскільки факт замовлення ритуальних послуг та поховання ОСОБА_3 позивачем, не свідчить про їх сімейні стосунки протягом 2010-2021 років.

На підтвердження позовних вимог про те, що саме позивачка допомагала ОСОБА_3 в його реабілітації після зловживання наркотичними засобами, що саме позивачка наполягала на лікуванні ОСОБА_3 , контролювала сам процес лікування та реабілітації, надала суду першої інстанції індивідуальну програму реабілітації інваліда № 172 на ім`я ОСОБА_3 (том 1 а.с.43-60).

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в медичній документації не зазначено прізвище позивача, ні як контактної особи, ні як дружини. Сам по собі факт наявності медичної документації не може свідчити про факт шлюбних стосунків з 2010 року по день смерті ОСОБА_3 ..

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зазначена позивачем медична документація не є доказом проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_13 , артист, колега позивача, який був допитаний у суді першої інстанції, повідомив, що знає ОСОБА_2 15 років, ОСОБА_9 є продюсером ОСОБА_14 . Останніх пов`язує лише робота. Вони ніколи не вели себе на людях як сім`я. Наголосив, що артисти то є творчі люди, які можуть проявляти любов і до своїх колег. Вдома не був, де ОСОБА_2 проживає конкретно не знав. Чи є в неї діти також не знав. Спілкування суто по роботі. На запитання чи бачив свідок ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 відповів, що ніколи не звертав увагу, її особистим життям не цікавився.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 , майстер будівельних робіт, який був допитаний у суді першої інстанції, повідомив, що на АДРЕСА_5 позивач із її чоловіком попросили зробити маленький косметичний ремонт. Свідок приїхав і зробив смету, що потрібно купити. Поїхали всі разом в « Епіцентр », все купили, ОСОБА_2 платила на касі. ОСОБА_4 допомагав все заносити у квартиру і робити ремонт. Зі слів свідка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вели себе як чоловік і дружина. Вони були весь час разом, навіть запросили його повечеряти, за столом «ніжно» один до одного ставилися як чоловік та дружина. Вказав на деталі, які привернули його увагу в квартирі, запам`ятав ОСОБА_4 без правої ноги.

Свідок ОСОБА_17 , спільний знайомий позивача та ОСОБА_3 , ресторатор, який був допитаний у суді першої інстанції, повідомив, що знайомий з ОСОБА_2 з 90-х років. З 2010 знає і ОСОБА_4 , її чоловіка. Позивач виступала в його ресторанах, а ОСОБА_3 чекав після таких концертів останню. Свідок також зазначив, що привозив для ресторану на продаж птицю, яку він самостійно вирощував. Крім того, свідок вказував, що на прохання позивача також надавав періодично роботу ОСОБА_3 , пов`язану з доставкою готових страв з ресторану на замовлення клієнтів, інколи лагодив в ресторані електрику. Після такої роботи іноді разом відпочивали за одним столом, за яким збирався весь персонал ресторану, була і ОСОБА_18 з ОСОБА_4 . Переконував в тому, що всі сприймали їх як пару. Проте свідок не знав, що ОСОБА_3 хрестив дочку ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_19 , однокласниця, сусідка та друг померлого ОСОБА_3 , який була допитана у суді першої інстанції, повідомила, що знає його з трьох років. ОСОБА_3 розповідав, що на початку 90-х познайомився у ресторані з ОСОБА_2 , потім позивач вийшла заміж, народила дитину, ОСОБА_3 був хрещеним. Чоловік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вживали наркотики, потім чоловік позивача помер. З 2010 року свідок бачила, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 живуть разом як сім`я. У померлого з позивачем були спільні фото. Свідок детально розповідала про невідомі нікому раніше подробиці особистого життя ОСОБА_3 та позивача. Після ампутації кінцівок, наприклад, позивач звернулась до свідка з проханням допомогти ОСОБА_3 , оскільки йому важко морально. ОСОБА_3 захопився вирощуванням птиці і займався цим з ОСОБА_2 .. Позивач та померлий жили то на АДРЕСА_8 , то на Оболоні . Якось Новий рік разом зустрічали, ОСОБА_3 готував гуся. Разом сиділи за святковим столом і смакували страву. Свідок розповіла, що шлюб ОСОБА_3 з колишньою дружиною було розірвано ще в 2007 році через різні характери і складнощі у спілкуванні один з одним, а потім ОСОБА_3 став чоловіком позивача. Проте шлюб вони так і не оформили. На питання пояснила, що мабуть їх все влаштовувало. Проте одне вона може сказати ствердно, що це була справжня родина і справжні теплі люблячі відносини один до одного. Свідок засвідчила, що коли вони проживали разом на АДРЕСА_8 , вона часто їх бачила, і як вони ходили разом, наприклад, за продуктами, як вони спільно робили ремонт, навіть із нею одного разу обговорювали придбання автомобіля ОСОБА_4 . Придбали ОСОБА_4 ноутбук, інкубатор, електроінструмент, щоб ОСОБА_4 було чим займатись. Свідок не омайнула і тяжкі періоди життя ОСОБА_4 , це період його реабілітації після зловживання наркотичними засобами в с. Косачівка, про ампутацію нижньої кінцівки. При цьому, свідок наголосила, що ОСОБА_2 як його цивільна дружина завжди була поруч, допомагала та морально підтримувала його і близьких. Підтвердила, що була у них в квартирі, бачила на власні очі спільний побут. Щодо характеристики померлого, то пояснила, що він мав дуже складний характер. Ніхто на нього впливу не мав. Він дуже любив матір і зайвий раз побоювався її образити, тому що розумів як вона страждала через його наркотичну залежність. Також зазначила, що його покійна матір за час свого життя ревнувала його, якщо можна так сказати, до тих жінок, які у нього були. І не може сказати, що мати полюбила позивача.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , сусідка з Оболоні , яка була допитана у суді першої інстанції, повідомила, що є сусідкою позивача. Свідок є медсестрою, робила уколи ОСОБА_3 , коли той жив з позивачем в її квартирі на Оболоні . Померлий казав, що ОСОБА_2 це жінка, яку він кохав все життя. ОСОБА_3 називав позивача «моя зірочка». З 2010 року позивач проживає на Оболоні , інших чоловіків ОСОБА_2 свідок не знає. Засвідчила, що бачила спільний побут позивача і ОСОБА_3 , які на той час разом проживали. Також пам`ятає, що ОСОБА_4 ампутували кінцівку, що в цей час була поруч саме позивач і допомагала йому.

Свідок ОСОБА_23 , сусідка позивача і померлого ОСОБА_3 по Оболоні , яка була допитана у суді першої інстанції, повідомила, що знала позивача і ОСОБА_3 приблизно з 2015 року, бачила їх разом і коли вони разом купляли продукти харчування, і коли разом гуляли з собакою. Зауважила, що бувала в них вдома. Бачила спільний побут, особисті речі ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_24 на Оболоні . В свою відсутність ключі вони залишали в неї. Це дало їй підстави думати, що у них з нею були дуже близькі і дуже приятельські відносини. Він дуже переживав з приводу мами. Разом збирали гроші на придбання машини. Підкреслила, що ОСОБА_4 з нею ділився відверто, розмовляв про життя, про відносини з ОСОБА_24 . Свідок припустила, що вони об`єдналися, зійшлися після смерті чоловіка ОСОБА_24 від наркотиків.

Свідок ОСОБА_25 , сусідка по АДРЕСА_8 , працівник ОК «Аерофлот», яка була допитана у суді першої інстанції, повідомила, що знала померлого з 2-х років, з моменту заселення в будинок АДРЕСА_5 . Зазначила, що часто бувала у нього вдома, оскільки доволі часто здійснювала на прохання матері ОСОБА_4 догляд за його бабусею. Свідок зазначала, що постійно спілкувалася із ними і знала, що позивач із ОСОБА_4 - пара. Вона регулярно спостерігала спільні прогулянки їх, часто спілкувалася, знала і те, що вони також проживали і в квартирі ОСОБА_24 на Оболоні . Свідок вказувала, що позивач опікувалася здоров`ям ОСОБА_4 , переймалась і його вільним часом, наприклад, намагалась придумати йому якесь хоббі. Свідок зазначила, що коли вона приходила доглядати за бабусею в квартиру, то бачила там речі позивача, зокрема, верхній одяг, взуття, речей інших жінок, як і самих інших жінок вона не бачила. Також звернула увагу, що жодного разу вона не бачила відповідача ОСОБА_1 .. Також їй невідомо, що той піклувався про когось із родини ОСОБА_3 .. Пригадала, що вперше його побачила, коли той спилював замки в квартирі, що залишилась після смерті ОСОБА_3 ..

Свідок ОСОБА_26 , батюшка, який був допитаний у суді першої інстанції, повідомив, що мати ОСОБА_3 тривалий час підтримувала з ним стосунки, казала, що була спокійна, оскільки померлий був з ОСОБА_24 . Свідок знає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у громадянському шлюбі, але свічку не тримав. Бачив, що позивач і померлий по зовнішнім ознаках як сім`я. Також зазначив, що 6-7 разів приїздив сповідувати і причащати матір померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 . Привозила його позивач. Також пригадав, що перед смертю мати ОСОБА_3 зізналась йому, що насправді дуже щаслива, що у ОСОБА_4 є ОСОБА_24 , що вони разом, що тепер вона спокійна та впевнена за його майбутнє.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що в суді першої інстанції були допитані свідки, запрошені за клопотанням відповідача.

У судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_27 , сусідка померлого ОСОБА_3 , подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що знає ОСОБА_3 з трьох років. ОСОБА_2 не знає і не бачила. По розмовах також не знає. Мама ОСОБА_3 дала йому гроші на машину, однак гроші зберігала у сусідки, оскільки боялась, що син наркоман і все «піде» на наркотики. Коли мати померлого була у лікарні, свідок разом з дружиною відповідача відвідувала її. У ОСОБА_3 одного разу з`явилась ОСОБА_28 з центру реабілітації, з нею він товаришував. В гостях у померлого була часто. На похоронах та поминках мами та бабусі ОСОБА_3 не було позивача. Після смерті ОСОБА_3 позивач почала жити у квартирі померлого та змінила замки. При цьому, про особисте життя ОСОБА_3 не розповідав. Визнала, що на померлого був сильний вплив матері, яка з обережністю ставилася до дівчат, які «крутилися» біля сина.

Свідок ОСОБА_29 , сусідка та подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що з 1976 року знайома з мамою ОСОБА_3 , мають дружні стосунки. Ще дружить з дружиною відповідача. Ніколи жінок ОСОБА_3 не бачила, тільки колишню ОСОБА_30 . З самим померлим не дуже спілкувалась. Позивача ніколи не бачила, про неї ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_31 , сусідка та подруга померлої матері ОСОБА_3 , повідомила, що мама ОСОБА_3 була її сусідка і хороша знайома. У померлого була тільки ОСОБА_32 і ОСОБА_28 , більше нікого. ОСОБА_2 не бачила, познайомилась, коли помер ОСОБА_3 , позивач була з цивільним чоловіком. На АДРЕСА_8 інших жінок не було.

Свідок ОСОБА_33 повідомила, що дружила з ОСОБА_3 та його матір`ю. Мати була всім світом для померлого, вона його з 14 років витягує з наркоманії. Мати мріяла, щоб ОСОБА_3 мав родину і дітей, проте остання з «обережністю» ставилася до жінок в його житті. В період між реабілітаційними центрами померлий жив у мами. У ОСОБА_3 була колись дружина, але мама його розлучила. Свідок була у них в гостях, ніяких жінок не бачила. В той же час, на питання, свідок повідомила, що померлий ОСОБА_3 жив з ОСОБА_34 - наркоманкою, з центру реабілітації, нібито там вони і познайомились. Похорони матері та бабусі ОСОБА_35 організувала попередня дружина ОСОБА_32 і саме вона готувала на похоронах ОСОБА_3 .. Коли померла мама, ОСОБА_3 почав більш активно турбуватись про похресницю. Про особисте життя померлий не розказував, тільки про роботу. ОСОБА_3 вирощував качок.

Свідок ОСОБА_36 повідомив, що ОСОБА_3 сусід знизу. ОСОБА_2 ніколи не бачив. Свідок допомагав померлому по комп`ютеру. У квартирі проживала мама, бабуся та ОСОБА_4 . Ніяких жінок не бачив. Приватним життям не цікавився. Хто організував поховання не знає. Автомобіль придбав ОСОБА_4 . ОСОБА_4 звертався до свідка, щоб допомогти купити ноутбук похресниці. Бачив ОСОБА_2 вже після смерті ОСОБА_3 ..

У судовому засіданні свідок ОСОБА_37 повідомив, що років 40 знає померлого, їхні мами вчителі в музичній школі, разом проводили дитинство. У дорослому віці менше спілкувались. У померлого були проблеми з наркотиками. Близько 2005-2007 років померлий вилікувався та влаштувався на роботу в типографію. З 2007 по 2009 свідок та ОСОБА_3 разом працювали в типографії. У 2020 році захворіла мати й померлий звернувся до свідка з проханням допомогти по господарству. Про жінок ОСОБА_3 нічого не знає. Померлий проживав з мамою і бабусею. З 2010 року по день смерті в гостях не був. Про ОСОБА_2 не знає.

Також встановлено, що позивачкою додано до позовної заяви квитанції: від 18.11.2020 на суму 900,00 грн, відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_2 ; від 19.11.2020 на суму 200,00 грн відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_2 ; від 22.12.2020 року на суму 100 грн відправник ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_38 , від 17.01.2021 на суму 5500,00 грн відправник ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 ; від 29.01.2021 на суму 2700,00 грн відправник ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 (а.с.74-78 том 1).

Суд апеляційної інстанції вважає, що наявність декількох грошових переказів у період з листопада 2020 року по січень 2021 року не може свідчити про сталі сімейні стосунки з 2010 року по 2021 рік.

Також суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання позивача про те, що померлий пропонував її одружитися, а вона відмовилась, оскільки зазначені обставини жодним доказом не підтверджено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у постанові 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Із змісту статей 1268,1269 ЦК України вбачається, що факт прийняття спадщини пов`язується тісно з постійним проживанням разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, однак окремо встановити факт прийняття спадщини без встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини чинним законодавством не передбачено.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року (справа № 127/1149/17-ц, провадження № 61-21375св18), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року (справа № 2-844/2008, провадження № 61-1424св18).

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку задовольняючі позовну вимогу про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , однією сім`єю з 2010 року, оскільки з наданих позивачкою документів не підтверджено, що позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали спільний бюджет, спільне харчування, придбавали майно для спільного користування, обидва приймали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, між ними існували усні чи письмові домовленості про порядок користування житловим приміщенням та інші обставини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачкою копія свідоцтва про поховання, копія договору-замовлення №01715 від 07.08.2021 року між КП «Ритуал» та ОСОБА_2 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 ; копію заказу-наряду № 00135, замовник ОСОБА_12 , померлий ОСОБА_3 ; копію товарного чеку від 05.08.2021 року, найменування «Доставка» на суму 1200 грн, отримувач ОСОБА_2 ; копію довідки КП «Ритуал» Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, відповідно до якої ОСОБА_2 поховала на кладовищі «Біле» чоловіка ОСОБА_3 ; копію акту до договору № 01715 від 07.08.2021 року між КП «Ритуал» та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 33-38, 40, 62-73), не підтверджують факту перебування позивачки з ОСОБА_3 у період з 2010 року у фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим. А покази свідка про ремонт без доказів придбання будівельних матеріалів та фото, не є належним доказом здійснення ремонту оселі та ведення спільного господарства.

Наявність у позивача документів, пов`язаних із смертю та захороненням не можуть бути взятими до уваги, оскільки сама їх наявність не підтверджує факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18).

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що з медичних документів ОСОБА_3 не вбачається, що саме позивачка супроводжувала його під час лікування в медичних установах, що саме позивачка здійснювала виклики бригад швидкої медичної допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я ОСОБА_3 , враховуючи що останній був наркотично залежним, що саме позивачка була зазначена у медичних документах як контактна особа на випадок екстренної ситуації з ОСОБА_3 ..

Позивачкою не надано доказів того, що саме вона особисто несла витрати на лікування та реабілітацію ОСОБА_3 або приймала іншим чином участь у піклуванні про здоров`я ОСОБА_3 ..

Доводи позивачки викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що померлий ОСОБА_3 був право- і дієздатною особою та під час лікування і реабілітації особисто себе представляв, він потребував лише супроводу, догляду та лікування, що йому й надавала позивач, суд апеляційної інстанції сприймає критично, оскільки сам факт догляду за померлим не може бути безумовною підставою для встановлення факту, які засвідчують реальність сімейних відносин. Та обставина, що позивачка можливо і надавала допомогу спадкодавцеві, в період хвороби спадкодавця, не свідчить про створення спільного побуту, сімейних відносин та факт тривалого спільного поживання, який надавав би право на спадкування.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що надані позивачкою копії квитанцій від 18.11.2020 року на суму 900,00 грн, відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_2 ; від 19.11.2020 року на суму 200,00 грн відправник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_2 ; від 17.01.2021 року на суму 5500,00 грн відправник ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 ; від 29.01.2021 року на суму 2700,00 грн відправник ОСОБА_2 , отримувач ОСОБА_3 , що свідчить про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не просто один одному перераховують грошові кошти, а ведуть фактично спільний бюджет. Оскільки такі перекази не містять систематичний характер, а також пересилання коштів самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, провадження № 61-30273св18.

Суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що приймаючи до уваги показання свідків, суд першої інстанції не врахував, що показання свідків є особливим видом доказів, пов`язаних із ризиком суб`єктивного відношення до сторін, і що показання допитаних у даній справі свідків про наявність сімейних (фактичних подружніх) відносин між позивачем та ОСОБА_3 є їх особистим сприйняттям відносин, які існували між даними особами, проте самі по собі вони не можуть достеменно свідчити про те, що даним відносинам були притаманні ознаки сімейних.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 (провадження № 61-3071св21).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відсутність в матеріалах справи спільних фото позивача та померлого ОСОБА_3 за 2010-2021 р.р..

Показання свідків, на які послався суд першої інстанції не підтверджують реальність сімейних відносин позивача та спадкодавця не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Суд першої інстанції не повно дослідив наявні в матеріалах справи докази, не надав оцінки наданого представником відповідача Звіту за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, та відповідно змісту сторінок під іменем « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 » в соцмережах Instagram та Facebook, адже з них прямо вбачається факт існування фактичних шлюбних відносин позивачки не з ОСОБА_3 , а з іншим чоловіком, що спростовує доводи позивача, на які позивачка посилається як на підставу позову (а.с. 141-186 том 1).

Суд не врахував коментарі під фото, які містяться на сторінках позивача та ОСОБА_39 , численність та систематичність публікацій таких фото, на яких зображена позивач в переважній більшості лише з ОСОБА_11 або донькою ОСОБА_40 .

Висновки зроблені в результаті аналізу фотографій та коментарів під ними, що розміщені на сторінках позивачки та ОСОБА_39 в соцмережах Instagram та Facebook, узгоджуються з інформацією, яку повідомила позивачка в інтерв`ю журналісту FM-TV, зокрема інформація яка була надана в інтерв`ю, підтверджує факт відсутності між позивачем та ОСОБА_3 ознак притаманних подружжю у період з 2010 року по день смерті останнього (а.с. 143 том 2).

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач не довів відповідними доказами факту спільного проживання сторін у справі та й обставин придбання спірного майна в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти, ведення спільного господарства, побуту, витрачання коштів на спільні цілі, виконання взаємних прав та обов`язків, починаючи з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. А тому позовні вимоги про встановлення факту не підлягають задоволенню, а позовна вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

Зазначені вище обставини справи не враховано судом першої інстанцій під час вирішення спору, а відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не повно та не вірно оцінив докази наявні в матеріалах справи та як наслідок дійшов до помилкових висновків про задоволення позовних вимог.

Що стосується судових витрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з апеляційної скаргою відповідач сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 19 351 грн 80 коп..

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 19 351 грн 80 коп., який підлягав сплаті при зверненні з апеляційної скаргою.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Голиці Тетяни Іванівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Седлецька Тетяна Анатоліївна про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 19 351 (дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят одна) грн 80 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_7 .

Повний текст постанови складено «01» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник