Справа № 305/1803/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Савинець В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ємчук Лідія Вікторівна, на рішення Рахівського районного суду від 20 вересня 2022 року, ухвалене суддею Марусяк М. О., по справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування по картці та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 пред`явила позов до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного договору, припинення нарахування по картці та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22 серпня 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) було укладено кредитний договір № б/н та отримано платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 0,00 грн.

Отримавши у серпні 2019 року від працівників банку в м. Рахів інформацію про наявність кредитної заборгованості, позивачка ОСОБА_1 одразу повідомила банк за телефоном гарячої лінії 3700 про вчинення шахрайських дій з вимогою блокування її рахунків, оскільки жодних кредитних коштів не отримала та не використовувала.

Відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України за 2019 рік, позивачка протягом тривалого часу була відсутня на території України. Так, 10.01.2019 року ОСОБА_1 виїхала за межі України, повернулася на територію України 21.07.2019 року, а 11.08.2019 року повторно виїхала за межі України.

Позивачкою подана заява до поліції про вчинення невідомими особами кримінального правопорушення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

10 серпня 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000671 за ч. 1 ст. 190 КК України. Досудове розслідування триває, винуватих осіб співробітниками поліції досі не знайдено, безпідставно нараховані грошові кошти не списано.

Повідомивши АТ КБ "ПриватБанк" в серпні 2019 року про несанкціоноване списання грошових коштів з карткового рахунку, жодної відповіді позивачка на свою заяву не отримала.

Натомість, 29.12.2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулися до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 12 781,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 9710,82 грн. та 3071,16 грн. заборгованість за простроченими відсотками (справа №305/2022/20).

На адресу відділення АТ КБ "ПриватБанк" у м. Рахів, представником позивачки надіслано заяву від 20.01.2021 року з проханням провести за вказаним фактом внутрішню службову перевірку, анулювати неіснуючу кредитну заборгованість та виключити відомості про виданий кредит з кредитної історії. Однак, жодної відповіді за результатами розгляду цієї заяви ненадіслано.

23.07.2021 року на адресу АТ КБ "ПриватБанк" в м. Рахів та на адресу АТ КБ "ПриватБанк", визначену банком, як адресу для зв`язків та листування (м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30), повторно, скеровані заяви про вчинення шахрайських дій з проханням провести службову перевірку.

У серпні 2021 року на адресу представника позивачки надійшов лист від АТ КБ "ПриватБанк" про відсутність змоги надати запитувану інформацію з підстав, що така належить до банківської таємниці, забезпечення збереження якої є обов`язком банку. З огляду на те, що разом із запитом не надано письмового дозволу особи-клієнта банку, щодо якої запитується інформація, на розкриття банківської таємниці, підпис якої, повинен бути засвідчений підписом керівника банку чи уповноваженою ним особою та скріплений відбитком печатки банку або нотаріально, банк змушений відмовити у наданні запитуваної інформації.

В контексті згаданого листа АТ КБ "ПриватБанк" від 02.08.2021 року, позивачка зазначає, що надіслані на адресу банку заяви за своїм змістом не є запитом про надання інформації, оскільки не містить прохання до банку як розпорядника інформації, що знаходиться у його володінні, надати таку. Навпаки, вказаними заявами АТ КБ "ПриватБанк" інформується про шахрайські дії з коштами банку та персональними даними ОСОБА_1 , у зв`язку із чим висловлене прохання провести внутрішню службову перевірку щодо вказаного факту. Будь-якої інформації щодо результатів розгляду цієї заяви по суті порушених в ній питань, ні позивач, ні представнник не отримували.

Позивачкою не вчинялося будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів зі свого рахунку, шляхом подання платіжних доручень до АТ КБ "ПриватБанк" ні в письмовому, ні в електронному виді з використанням електронної системи "Приват24", або у будь-який інший спосіб. Крім того, позивачкою не здійснювалося будь-яких дій, що могли б призвести до списання грошових коштів третіми особами. Запит на встановлення та збільшення кредитного ліміту позивачка не оформляла.

Позивачка зазначає, що вона є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Позивачка здійснила всі дії, які передбачені в даному випадку і довела свою невинуватість у зміні кредитного ліміту та знятті кредитних коштів, а отже не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, оскільки спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Оскільки позивачка, як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду), або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням, відтак вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивачка повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

У зв`язку з істотним порушенням банком вимог Закону "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Умов та правил надання банківських послуг, позивачка протягом тривалого часу зазнає певних незручностей (з серпня 2019 року), через нерозв`язання спірної ситуації позасудовим способом (шляхом проведення банком внутрішнього службового розслідування за фактом операції по карті позивача, які нею не замовлялися), витрачанням свого особистого часу на звернення до правоохоронних органів, адвоката та суду, у зв`язку з неможливістю захистити порушене право споживача, що негативно позначилося на її психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань, відчуття незахищеності персональних даних позивача, як клієнта банку та несправедливості. Враховуючи характер і тривалість страждань, позивачка оцінює завдані їй відповідачем моральні страждання у розмірі 20 000 гривень.

У зв`язку з цим позивачка просить розірвати кредитний договір № б/н від 22.08.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк", припинити нарахування по картці/рахунку позивача на користь банку кредитну заборгованість та скасувати раніше нараховані платежі та заборгованість по ним, а також стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди (а.с.1-6).

Рішенням Рахівського районного суду від 20 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.174-183).

На це рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначає, що судом не встановлено дій або бездіяльності користувача картки, що в будь-який спосіб сприяли використанню платіжного засобу. Навпаки, позивачка діяла правильно та добросовісно при реалізації своїх прав та виконала покладені на неї обов`язки з негайного інформування установи банку та правоохоронних органів про епізоди несанкціонованого втручання інших осіб з вимогою блокування її рахунків. Посилання у рішенні суду на Умови та правила надання банківських послуг є безпідставним, оскільки матеріали справи взагалі не містять вказаних Умов та правил, підписаних позивачем. Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, позов задовольнити (а.с.187-190).

У судове засідання в апеляційній інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представників сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, врахувавши наявні у справі пояснення.

Дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів прийшла до висновків, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1, 2 ст.12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України)

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи слідує, що позивачка ОСОБА_1 пред`явила позов до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів.

Свої вимоги мотивувала тим, що 22 серпня 2012 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) було укладено кредитний договір № б/н та отримано платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом у розмірі 0,00 грн.

В позовній заяві позивачка зазначає, що жодних дій на списання грошових коштів зі свого рахунку, а також запитів на встановлення та збільшення кредитного ліміту, позивачка не робила.

Отримавши у серпні 2019 року від працівників банку в м. Рахів інформацію про наявність кредитної заборгованості, позивачка ОСОБА_1 одразу повідомила банк за телефоном гарячої лінії 3700 про вчинення шахрайських дій з вимогою блокування її рахунків, а також звернулася до поліції, оскільки відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України за 2019 рік, позивачка протягом тривалого часу була відсутня на території України та не користувалася кредитними коштами.

З цього приводу колегія суддів констатує, що відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови і правила надання банківських послуг (далі Умови), розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет.

Згідно з п. 2.1.5. Умов і правила надання банківських послуг обов`язком клієнта є:

- не передавати Карти, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях не передбачених Договором або що суперечать чинному законодавству, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти;

- нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.

- у випадку втрати карти /ПІНу/ постійного пароля/ одноразових паролів/ мобільної сім карти з фінансовим номером телефону Клієнта або виникнення у клієнта підозр, що карта /ПІН/ постійний пароль/одноразові паролі могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Карти/ ПІНу/ постійного пароля/одноразових паролів держатель карти негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій: звернутися до банку за тел. 3700 (безкоштовно по Україні); звернутися в банк і заявити про втрату карти; якщо карта підключена до послуги MobileBanking, виконати дії необхідні для блокування дії карти відповідно до інструкції з використання сервісу.

Відповідно до п.2.1.7.4 клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції , що супроводжуються правильним введенням нанесених на карті даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту звернення клієнта в Банк та блокування Карти і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою.

Постановка картки в Стоп лист здійснюється на підставі письмової заяви Клієнта.

Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (діяв на час здійснення транзакцій) та пунктом 1 розділу VI Положення N 705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2, 5 розділу VI Положення N 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Відповідно до п.7 розділу Х Положення No 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

За змістом п.6 розділу VI Положення N 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (діяв на час здійснення транзакцій) користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Так, 16.07.2019 з картки НОМЕР_1 були проведені розрахунки в (5 платежів на загальну суму 14419 грн.) торгово сервісній мережі, - м. Кривий Ріг. Дані операціїї проводились за допомогою платіжної системи Google Pay. Вказана обставина підтверджується скріном сторінки програмного комплексу Банку, що знаходиться в матеріалах справи (див. Додаток No 2: вертикальні колонки «NFC, де A-AppelPay/G-GooglePay).

Для підв`язки платіжної картки в Google Pay необхідно ввести номер карки, термін дії та СVV2 код картки, а також підтвердити за допомого ОТП-паролю для підтвердження платежу (СМС на номер фінансового телефону, або Channels (Privat24)-(Канал комунікації "Сценарії в Channels" - це повідомлення в мобільному додатку «Приват-24»).

Підв`язка карткового рахунку до Google Pay відбувалась 16.07.2019 о 02:31 год. Вказана обставина підтверджується скріном сторінки програмного комплексу Банку, що додається (див. Додаток N 3 знаходиться в матеріалах справи).

20.07.2019 року на сайті банку була замовлена нова кредитна картка з фото ОСОБА_3 (використане фото знаходиться в матеріалах справи).

Авторизація на даному сайті можлива через сканування QR-код в додатку в «Приват-24» або підтвердження в самому додатку після введення номеру фінансового телефону.

При замовленні картки клієнт вибирає вид картки, проводить завантаження фото для картки, вказує адресу куди потрібно відправити картку, а також може вказати отримувачем довірену особу. Після отримання картки клієнт самостійно активовує картку в додатку «Приват-24». Інформацію про адресу чи ім`я отримувача в банку відсутня в зв`язку закінченням строку зберігання (2 роки).

Після заміни картки НОМЕР_1 на НОМЕР_2 (картка з фото) в додатку Приват 24 на картковий рахунок НОМЕР_2 (виписка 2 знаходиться в матеріалах справи) були зараховані 3000 грн. (CASH2CARD P2PCREDIT,KYIV, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) які в подальшому 24/07/2019 о 21:00 в банкоматі CADN5534 ( АДРЕСА_1 ) були зняті грошові кошти в сумі 2912 грн. (в тому числі комісія 112 грн. за зняття готівки). Операція по зняттю коштів відбувалася за фізичної наявності картки НОМЕР_2 . Фото з банкоматів за 2019 рік відсутні.

29/07/2019 на картковий рахунок НОМЕР_2 були зараховані грошові кошти в сумі 2500,00 грн. (CREDITUPMC,KYIV,UA Пополнение карты) а також 5800,00 грн. з карткового рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_3 .

В подальшому з карткового рахунку НОМЕР_2 29/07/2019 о 17:48 в банкоматі CADN1502 ( АДРЕСА_1 ) були зняті грошові кошти в сумі 8220.87 грн. (в тому числі коміся 220.87 грн. за зняття готівки). Операція по зняттю коштів відбувалася за фізичної наявності картки НОМЕР_2 . Фото з банкоматів за 2019 рік відсутні.

Згідно виписки по картковому рахунку НОМЕР_3 (виписка знаходиться в матеріалах справи) 29.07.2019 року були зарахування 2000 грн. (DINERO,VISA DIRECT,VISA DIRECT,UA), 800 грн. (DINERO,VISA DIRECT,VISA DIRECT,UA) та 3000,00 грн. DUMMY 02 CARD,VISA DIRECT,VISA DIRECT,UA.

Отже, описані вище операції не могли бути проведеними без даних карт 616814, 228023 та PIN кодів до таких, а також іншої, зазначеної вище інформації про клієнта, відтак відповідальність за проведені операції за картками покладаються виключно на користувача картки, позивача у справі ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі N 182/5175/16-ц суд прийшов до наступного правового висновку: "На позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Таким чином, враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунку відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, а позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк», то останній не повинен нести відповідальність за дану операцію.

Доводи позивачки про те, що вона не вчиняла жодних дій на списання грошових коштів зі свого рахунку, а також не робила запитів на встановлення та збільшення кредитного ліміту, спростовуються наведеними вище обставинами. Інших доказів в матеріалах справи не має.

Твердження позивачки, що вона одразу як дізналася про несанкціоноване списання грошових коштів (в липні 2019 року) повідомила про це банк, не відповідає дійсності, адже позивачка звернулася до банківської установи лише в серпні 2019 року, Ця обставина встановлена у суді першої інстанції з пояснень представника позивачки та відображена у рішенні суду.

З позовної заяви також слідує, що позивачка звернулася до поліції із заявою про вчинення шахрайських дій. Вказану обставину перевірено судом апеляційної інстанції та зроблено запит до слідчого відділення Рахівського відділу поліції. З отриманої відповіді вбачається, що в секторі дізнання Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебували матеріали кримінального провадження, відомості про яке 10.08.2019 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000671 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

На даний час кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Постанова про закриття кримінального провадження не скасована, підстав для скасування прокурором не встановлено.

Отже, у даній справі відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що мало місце несанкціоноване списання грошових коштів з карткового рахунку позивача.

Вирішуючи цю справу суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, визначився з характером правовідносин та відмовив у позові за його недоведеністю.

За цих обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не має.

Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Ємчук Лідія Вікторівна, залишити без задоволення

Рішення Рахівського районного суду від 20 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Головуючий

Судді