Справа № 462/6946/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Дзвінник Х.Ю.

за участю представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представниці третьої особи Данчак Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити порядок володіння та користування будинком АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 100,4 кв.м, житлова 61,2 кв.м, наступним чином: виділити ОСОБА_3 у користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-2 площею 11.5 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-3 площею 19.4 кв.м та господарську будівлю: гараж позначений в технічній документації під літ.В; ОСОБА_4 виділити у користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-5 площею 11,3 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-4 площею 19.0 кв.м та господарські будівлі: сарай позначений в технічній документації під літ.Б, вбиральня позначена в технічній документації під літ.У та навіс позначений в технічній документації під літ.Г. В загальному (спільному) користуванні залишити: коридор позначений в технічній документації під №1-7 площею 4,7 кв.м, коридор позначений в технічній документації під №1-1 площею 3,40 кв.м, кухню позначену в технічній документації під №1-8 площею 5,6 кв.м, санвузол позначений в технічній документації під №1-6 площею 5.7 кв.м, підвал позначений в технічній документації на плані під №№ І, II, площами 10.8 кв.м, та 9,0 кв.м, ворота позначені в технічній документації під №1, хвіртка позначені в технічній документації під №2.3, огорожа позначена в технічній документації під № 4,5. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування належить 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Згідно технічної документації житлового будинку АДРЕСА_1 , такий складається з чотирьох житлових кімнат, площею: 11,5 кв.м, 19,4 кв.м, 19,0 кв.м, та 11.3 кв.м; коридора площею - 3,4 кв.м; коридора площею - 4,7 кв.м; кухні площею - 5,6 кв.м; санвузла площею - 5.7 кв.м; підвала І площею - 9.0 кв.м; підвала II площею - 10,8 кв.м. До зазначеного житлового будинку відносяться наступні господарські будівлі: сарай позначений в технічній документації під літ.Б, гараж позначений в технічній документації під літ.В., навіс позначений в технічній документації під літ.Г, вбиральня позначена під літ.У, ворота позначені в технічній документації під №1, хвіртка позначена в технічній документації під № 1, 2 та огорожа позначена під номером № 4, 5. Позивачка неодноразово намагалася домовитися з іншими співласниками про продаж будинку, але згоди щодо такого продажу вона так і не отримала. У зв`язку з наведеним, просить суд встановити порядок володіння та користування будинком.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.09.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

31.10.2023 відповідачка ОСОБА_4 подала зустрічну позовну заяву, в якій просить встановити порядок володіння та користування будинком АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 100,4 кв.м, житлова 61,2 кв.м, наступним чином: виділити ОСОБА_4 в користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-2, площею 11,5 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-3, площею 19,4 кв.м, а також гараж, позначений в технічній документації під літ.В; виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-5, площею 11,3 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-4, площею 19,0 кв.м, а також сарай, позначений в технічній документації під літ.Б, вбиральню позначену в технічній документації під літ.У, навіс позначений в технічній документації під літ.Г. В загальному (спільному) користуванні сторін залишити коридор позначений в технічній документації під № 1-7 площею 4,7 кв.м, коридор позначений в технічній документації під № 1-1 площею 3,4 кв.м, кухню позначену в технічній документації під № 1-8 площею 5,6 кв.м, санвузол позначений в технічній документації під № 1-6 площею 5,7 кв.м, підвал позначений в технічній документації на плані під № І , ІІ, площею 10,8 кв.м та 9 кв.м, ворота, позначені в технічній документації під №1, хвіртку позначену в технічній документації під № 2,3, огорожу позначену в технічній документації під № 4,5. Зустрічна позовна заява обгрунтована тим, що вона з 2009 року і по 2017 рік проживала із цивільним чоловіком ОСОБА_5 та їхніми трьома дітьми у спірному будинку. Вони займали 1/2 частину будинку, а в іншій 1/2 частині проживала бабця чоловіка ОСОБА_6 . За цей час вони доглядали за будинком, сплачували комунальні послуги. Інші співвласники будинку там не проживали і догляду за будинком не здійснювали. В подальшому, у зв`язку з аморальним способом життя її чоловіка, відповідачка була змушена покинути чоловіка і разом з дітьми виїхати з будинку. Зазначає, що вона тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , однак має намір повернутися у спірний будинок. Запропонований позивачкою порядок користування вона заперечує, так як ОСОБА_3 пропонує надати їй з трьома дітьми кімнати, які після пожежі є непридатними для проживання. Фінансової змоги зробити ремонт у цих кімнатах вона не має, а тому такі вимоги позивачки порушують права її дітей на нормальні умови проживання. Іншого житла у власності ОСОБА_4 не має, а тому просить суд зустрічний позов задоволити і визначити порядок користування будинком запропонований нею, оскільки до 2017 року вона з чоловіком і дітьми проживала саме у визначених нею кімнатах.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.11.2023 зустрічну позовну заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком прийнято до спільного розгляду та об`єднано із первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком в одне провадження.

05.12.2023 ОСОБА_3 подала відзив на зустрічну позовну заяву, в якому заначила, що в будинку АДРЕСА_1 вона, разом зі своєю сім`єю, проживала з дитинства. 1/2 частину спірного будинку вона отримала в подарунок від своєї бабусі, яка протягом життя доглядала та облагороджувала його, здійснювала добудову господарських будівель. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх спільні діти проживали в спірному будинку без визначеного порядку користування, а відтак в їх користуванні був цілий будинок. Внаслідок введення аморального способу життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , останні не оплачували комунальні послуги, створили в спірному будинку умови не придатні до життя. З вини ОСОБА_5 в будинку сталася пожежа, а саме в двох кімнатах запропонованих позивачкою для володіння та користування ОСОБА_4 . Щодо твердження ОСОБА_4 про те, що нею було здійснено ремонтні роботи в кімнатах де вона проживала до пожежі, то такі твердження є документально не підтверджені та надумані. Просить в задоволенні зустрічного позову відмовити.

12.12.2023 ОСОБА_4 подала пояснення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що дійсно не проводила капітальних ремонтів у будинку, однак проводила косметичні ремонти, хоча на той час, права власності на будинок у неї не було. Пожежа, яка була у будинку в 2002 році жодним чином не порушила прав позивачки, оскільки в цей час вона жодних прав на будинок не мала. Зазначає, що жодних перешкод у доступі до будинку нею ніколи не створювалось, а позивачка, яка забезпечена іншими житловими умовами, ніколи не приймала участь у витратах на утримання та збереження спільного майна.

В судовому засіданні представниця позивачки позов підтримала, дала пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та відзиві на зустрічну позовну заяву, просить первісну позовну заяву задоволити, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні представник відповідачки дав пояснення аналогічно наведеним у зустрічній позовній заяві та просив суд у задоволенні первісної позовної заяви відмовити, позовні вимоги зустрічного позову задоволити.

В судовому засіданні представник третьої особи при вирішенні спору поклалась на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право.

За положеннями частини першої статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві власності по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування 1/2 частини житлового будинку від 04.05.2023, договором дарування 1/2 частки житлового будинку від 04.08.2023 та витягами з Державного реєстру речових прав /а.с. 8-9, 10, 32, 37-39/.

Згідно технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 від 29.03.2023 житловий будинок складється з: 1-1 - коридор площею 3,4 кв.м, 1-2 - житлова кімната площею 11,5 кв.м, 1-3- житлова кімната площею 19.4 кв.м, 1-4 - житлова кімната площею 19.0 кв.м, 1-5 - житлова кімната площею 11.3 кв.м, 1-6 - санвузла площею 5,7 кв.м, 1-7 - коридору площею 4,7 кв.м, 1-8 - кухні площею 5,6 кв.м, I - підвал площею 9,0 кв.м, II - підвал площею 10.8 кв.м. Крім житлового будинку за вказаною адресою також розташовані: а-1 - прибудова; Б - сарай, В - гараж, Г - навіс, У - вбиральня, № 1 - ворота, № 2, 3 - хвіртка, № 4, 5 - огорожа /а.с.15-18/.

Також судом встановлено, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та її діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /а.с. 116, 143-145/.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що позивачка ОСОБА_3 проживала у спірному будинку разом із батьками до 2003р. В даному будинку також жила прабабця позивачки ОСОБА_13 та прадідусь ОСОБА_14 . Хто проживав у даному будинку після 2003 р. свідкові не відомо, оскільки вона також у цьому ж році зі сім`єю змінила місце проживання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 повідомила, що проживає по сусідству по АДРЕСА_1 , їй відомо, що позивачка разом із своїми батьками в дитинстві проживали у спірному будинку. При цьому позивачка з батьками проживала у 2 кімнатах, які зараз бажає отримати в користування. Натомість, бабця ОСОБА_13 жила у двох інших. Свідкові відомо, що на початку 2022р. у будинку сталась пожежа, після цього будинок став непридатним до проживання. У 2009 р. в цей будинок вселилась ОСОБА_4 , проживала у ньому до пожежі разом із чоловіком ОСОБА_16 та їхніми спільними дітьми. Коли бабця ОСОБА_13 померла, вона продовжувала там проживати. При цьому, свідок вказала, що позивачка до будинку не приходила і там в цей період не проживала. Після пожежі свідок бачила, як у спірному будинку проживали майстри десь 3-4 місяці, виносили з-відти різні речі, наклеїли на вікна плівку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що проживає по сусідству по АДРЕСА_1 , у спірному будинку проживає ОСОБА_4 разом із дітьми понад 10 років. Позивачка ОСОБА_3 там теж проживала, однак ще у дитинстві, в подальшому звідти виїхала разом із батьками. На початку 2022р. у будинку сталась пожежа, він став непридатним до проживання, однак влітку 2022р. ОСОБА_4 зробила там косметичний ремонт, чоловік свідка їй у цьому допомагав. При цьому свідок вказала, що відповідачка проживала постійно у тих кімнатах, які бажає отримати у користування.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо порядку користування будинком, у зв`язку з чим сторони звернулися до суду.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до вимог ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

За вимогами ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року № 6-1500цс15.

Оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо порядку володіння та користування будинком АДРЕСА_1 , а також враховуючи ту обставину, що позивачка ОСОБА_3 з дітьми ніколи не проживала у даному будинку і намірів проживати у ньому не мала, будинок не доглядала, а зареєструвала свої місце поживання і своїх дітей лише після подачі позову до суду, суд вважає суд вважає за можливе задоволити порядок володіння та користування будинком запропонований ОСОБА_4 , так як ОСОБА_4 проживала в цьому будинку з чоловіком та дітьми понад 10 років, не має іншого житла для проживання і має намір повернутись проживати у спірний будинок.

Між тим суд звертає увагу сторін на те, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.

Крім того суд відхиляє доводи позивачки про те, що з вини відподачки та її чоловіка сталась пожежа, так само з їх вини будинок став непридатним до проживання, а тому саме позивачці належить виділити вцілілі від пожежі кімнати, з огляду на те, що дана обставина не впливає на порядок володіння та користування ним. Суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_4 проживала постійно в цьому будинку разом із чоловіком та дітьми понад 10 років, ним користувалась, жодних заперечень зі сторони позивачки чи її членів родини проти цього не надходило.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені первісні позовні вимоги задоволенню не підлягають, зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 355, 356, 358, 361, 367 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку володіння та користування будинком задовольнити.

Виділити ОСОБА_4 в користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-2, площею 11,5 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-3, площею 19,4 кв.м, а також гараж, позначений в технічній документації під літ.В.

Виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-5, площею 11,3 кв.м, житлову кімнату позначену в технічній документації під №1-4, площею 19,0 кв.м, а також сарай, позначений в технічній документації під літ.Б, вбиральню позначену в технічній документації під літ.У, навіс позначений в технічній документації під літ.Г.

В загальному (спільному) користуванні сторін залишити коридор позначений в технічній документації під № 1-7 площею 4,7 кв.м, коридор позначений в технічній документації під № 1-1 площею 3,4 кв.м, кухню позначену в технічній документації під № 1-8 площею 5,6 кв.м, санвузол позначений в технічній документації під № 1-6 площею 5,7 кв.м, підвал позначений в технічній документації на плані під № І , ІІ, площею 10,8 кв.м та 9 кв.м, ворота, позначені в технічній документації під №1, хвіртку позначену в технічній документації під № 2,3, огорожу позначену в технічній документації під № 4,5.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 1073, 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.02.2024.

Суддя: Постигач О.Б.