Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

10 січня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Мартинюк Марії Русланівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №758/13344/23,-

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 представник Мартинюк М.Р. звернулася до суду із заявою про ухвалення у справі №758/13344/23 додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2023 у справі №758/13344/23 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено, а тому представник Мартинюк М.Р. у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України просить вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 10 100,00 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді від 02.01.2024 вказану заяву прийнято та призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11.12.2023, ухваленим у цивільній справі №758/13344/23 позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Нордіо Вадим Вікторович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи, заяву про розподіл судових витрат подано представником позивача в межах строку та в порядку, визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Так, у позовній заяві позивачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в розмірі 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу в суді першої інстанції.

Вирішуючи подану заяву по суті, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Представник позивача просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 100,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Мартинюк М.Р. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1392 від 02.09.2022, видане Головою Ради адвокатів Волинської області на підставі рішення №2/83-4 від 02.09.2022) як представника ОСОБА_1 підтверджується ордером №1058761 від 03.11.2023.

Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Мартинюк М.Р. на підставі договору №12/1 про надання правової допомоги від 18.10.2023.

Згідно з п.3.1., 3.2. договору сторони погодили, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату вартість юридичних послуг (гонорар), що надається, у порядку та строки, визначені договором. Додаткові витрати, що не були включені до загальної вартості юридичних послуг згідно договору, сплачується клієнтом.

Відповідно до опису робіт, наведених в Акті виконаних робіт до вказаного вище договору від 25.12.2023, адвокатом було надано, а клієнтом прийнято наступні послуги вартість яких в загальному складає 10 100,00 грн. втому числі: первісна консультація - 1 500,00 грн.; аналіз судової практики - 1 000,00 грн.; формування правової позиції по справі - 1 000,00 грн.; підготовка позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - 4 100,00 грн.; підготовка заяви про розгляд справи за відсутності позивача - 1 500,00 грн.; підготовка заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження - 1 000,00 грн.

На виконання вимог договору про надання правової допомоги позивачем було сплачено адвокату грошові кошти за надані послуги в розмірі 10 100,00 грн.

Факт оплати таких послуг підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями №25/10/2023 від 25.10.2023, № від 25.11.2023, № від 25.12.2023.

З огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.263, 265, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2 000,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін та третіх осіб по справі:

позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14282829, юридична адреса: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ;

треті особи:

- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, юридична адреса: пр. Григоренка, буд. 15, прим. 3, м. Київ;

- приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Нордіо Вадим Вікторович, юридична адреса: пр. Слобожанський, 93, оф. 3, м. Дніпро.

Суддя Олена КОВБАСЮК