Справа № 598/119/21
провадження № 2/598/10/2024
РІШЕННЯ

іменем України

"23" січня 2024 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області у складі:

головуючого судді Олещука Б.Т.

з участю секретарів Демчук О.М., Кравчук І.М., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

До Збаразького районного суду звернулося акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК») із позовною заявою, зареєстрованою через канцелярію суду 25.01.2021, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить:

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»:

1. Заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.10.2008 року у розмірі 15460,27 грн станом на 17.12.2020, яка складається з наступного:

12362,41 грн заборгованість за тілом кредита;

12362,41 грн заборгованість за простроченим тілом кредита;

0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками відсотками;

3097,86 грн заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625,

0,00 грн нарахована пеня;

0,00 нараховано комісії;

2. Судові витрати в розмірі 2102 грн. судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач всупереч вимогам кредитного договору №б/н від 23.10.2008, своєчасно не повернув коштів. В добровільному порядку ОСОБА_1 повернути кошти відмовляється. Таким чином, відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, в результаті чого станом на 17.12.2020 утворилась заборгованість в розмірі 22965,24 грн, яку слід стягнути з ОСОБА_1 ..

Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 598/119/21.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою Збаразького районного суду від 05.03.2021 прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (т.1 а.с.52).

24 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого, відповідач пославшись на безпідставність позовних вимог, зокрема, що належних та допустимих доказів про те, що матеріали, долучені до позову не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, позивачем не надано доказів, що підтверджують підстави нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість за ставками 30%, 34,80%, 43,20% та не зазначено на які суми та за який період нараховувався такий розмір процентів, а тому просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Ухвалою Збаразького районного суду від 13 квітня 2021 року постановлено перейти до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження та призначено підготовче засідання у справі (т.1 а.с.61).

06 травня 2021 року від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив в якому останній зазначає, що відсутність оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання. Крім того, підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Також зазначає, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про, те що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись до уваги. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі (т.1 а.с.64-79).

11 травня 2021 року від відповідача ОСОБА_1 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він зазначає, що банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов відповідач розумів, ознайомився та погодився з ними. Крім того, документи, які долучені до позовної заяви не є належними та допустимими доказами, належним чином не посвідчені, деякі документи надані російською мовою, яку він не розуміє, та не підписував і ніяким іншим чином не узгоджував «Умови та правила банківських послуг», а тому просить у задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.81-84).

10 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшло письмове пояснення в якому вона зазначає, що відсутність оригіналів кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копії та інших доказів, які свідчать про укладення кредитного договору і часткове його виконання, інше має бути спростовано особою, яка не виконує умови договору. Крім того, зазначає, що оригінал кредитного договору надається на вимогу суду шляхом винесення відповідної ухвали суду. Також зауважує, що згідно виписки по рахунках, вбачається, що відповідач до певного часу виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі (т.1 а.с.93-103).

Ухвалою Збаразького районного суду від 20 липня 2021 року зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подати у строк протягом двадцяти днів з дня отримання даної ухвали суду до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали доказів, які подано у копіях, зокрема: Заяву від 23.10.2008 ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7) (т.1 а.с.110).

17 серпня 2021 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшло повідомлення, про те, що надати оригінали кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (т.1 а.с.121).

Ухвалою Збаразького районного суду від 04 листопада 2021 року зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подати у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали суду до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали доказів, які подано у копіях, зокрема: заяву від 23.10.2008 ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7); належним чином складену та завірену довідку про розрахунок заборгованості, в якій зазначити: - суму отриманого ОСОБА_1 кредиту згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018; - суму коштів внесених в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018 (т.1 а.с.142).

15 листопада 2021 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшло повідомлення, в якому остання зазначила, що надає виписку з кредитного рахунку клієнта, однак, надати суду більш детальний розрахунок заборгованості не можливо з технічних причин. Також зазначила, що надати оригінали кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (т.1 а.с.146-185).

04 лютого 2022 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів, долучення доказів та витребування доказів, в якому посилаючись на те, що позивач на його звернення не надав відповідної інформації, що стосується даної справи, просив поновити строк на подання доказів, долучити до матеріалів справи копію виписки від 25.01.2022 по картці/рахунку та витребувати у позивача заяву від 23.10.2008 про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7) і належним чином складену та завірену довідку про розрахунок заборгованості (т.1 а.с.199-241).

Ухвалою Збаразького районного суду від 17 лютого 2022 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів, долучення доказів та витребування доказів задоволено. Поновлено відповідачу ОСОБА_1 строк на подання доказів. Долучено копію виписки від 25.01.2022 по картці/ рахунку до матеріалів даної справи. Зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подати у строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали суду до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали доказів, які подано у копіях, зокрема: заяву від 23.10.2008 ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7); належним чином складену та завірену довідку про розрахунок заборгованості, в якій зокрема окремим рядком зазначити: - суму отриманого ОСОБА_1 кредиту згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018; - суму коштів внесених ОСОБА_1 в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018 (т.1 а.с.243).

21 лютого 2022 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшло повідомлення, в якому остання зазначила, що надає повторно виписку з кредитного рахунку клієнта, однак надати суду більш детальний розрахунок заборгованості не можливо з технічних причин. Також зазначила, що надати оригінали кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (т.2 а.с.1-27).

13 травня 2022 року на адресу суду від представника позивача АТ КБ «Приватбанк» Меркулової В.В. надійшло повідомлення, в якому остання зазначила, що надає повторно виписку з кредитного рахунку клієнта, однак надати суду більш детальний розрахунок заборгованості не можливо з технічних причин. Також зазначила, що надати оригінали кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені (т.2 а.с.34-49).

14 вересня 2023 року проведено підготовче засідання і справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшли заява, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, посилаючись на ті ж обставини.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги не визнає з підстав зазначених у відзиві та просить відмовити у їх задоволенні. Згідно відзиву на позов, відповідач пославшись на безпідставність позовних вимог, зокрема, що належних та допустимих доказів про те, що матеріали, долучені до позову не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів та витяг з умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, позивачем не надано доказів, що підтверджують підстави нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість за ставками 30%, 34,80%, 43,20% та не зазначено на які суми та за який період нараховувався такий розмір процентів, а тому просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що предметом даного позову стягнення з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 23.10.2008 у розмірі 15460,27 грн станом на 17.12.2020, яка складається з наступного: 12362,41 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту та 3097,86 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Суд неодноразово роз`яснював сторонам, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Також суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, роз`яснював сторона у даній справі, що наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача, мають бути доведені належними та допустимими доказами.

Крім того, суд неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, виносив ухвали про витребовування доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи.

Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмета доказування.

Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів.

Так, судом встановлено, що позивач посилається на те, що 23.10.2008 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладено кредитний договір, який складається з заяви про приєднання з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» умовами та правилами надання банківських послуг, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПРИВАТБАНКУ.

Разом з тим, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За правилом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, в межах кредитного ліміту.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 17.12.2020 становить 15460,27 грн і складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 12362,41 грн, заборгованості за простроченими відсотками 3097,86 грн (т.1 а.с.15).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою ст.551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У наданій суду копії заяви ОСОБА_1 від 23.10.2008 процентна ставка не зазначена, умов щодо відсоткової ставки, комісій та штрафних санкцій та даної заяви відповідач не підписував.

Верховний Суд України під час розгляду справи №6-2315цс16 дійшов висновку, що процедура односторонньої зміни процентної ставки за кредитним договором повинна відповідати вимогам, як самого кредитного договору,так і Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів із дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Про зміну відсоткової ставки позивач відповідача не повідомляв.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги за кредитом, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 23.10.2008, посилається на роздруківку Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву, а також те, що сказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо збільшення розміру процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.

Враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у справі 342/180/17, постанова від 03.07.2019 в даному випадку, також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (23.10.2008) до моменту звернення до суду із зазначеним позовом (25.01.2021), тобто кредитор міг додати до позовної заяви роздруківку Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

При цьому, згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Як вбачається з копії довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 де 23.10.2008 старт карткового рахунку та 05.07.2017 збільшено кредитний ліміт до максимальної суми у розмірі 16 000 грн.

Позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано копії виписок за договором б/н за період з 01.01.1999 по 08.11.2021. Із даних виписок по банківському рахунку відповідача вбачається, що останній протягом 2008-2021 років знімав з банківського рахунку грошові кошти та вносив на рахунок грошові кошти.

Шляхом арифметичних підрахунків отриманих та внесених відповідачем грошових коштів на банківський рахунок, що відображено у довідках про рух коштів вбачається, що сума грошових коштів, яка внесена відповідачем на банківський рахунок перевищує суму грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 , а саме: за вказаний період знято коштів в розмірі 70105,30 грн, а повернуто на банківський рахунок суму у розмірі 82020,72 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалами Збаразького районного суду Тернопільської області від 20 липня 2021 року, від 04 листопада 2021 року, від 17 лютого 2022 року зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подати у встановлений строк з дня отримання ухвал суду до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали доказів, які подано у копіях, зокрема: заяву від 23.10.2008 ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7); належним чином складену та завірену довідку про розрахунок заборгованості, в якій зазначити: - суму отриманого ОСОБА_1 кредиту згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018; - суму коштів внесених в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018.

Згідно ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до вимог ч.10 ст.84 ЦПК України, суд, беручи до уваги, що позивач не подав оригінали доказів, які подано у копіях, зокрема: заяву від 23.10.2008 ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про приєднання до умов і правил надання банківських послуг (додаток до позовної заяви №7); належним чином складену та завірену довідку про розрахунок заборгованості, в якій було б зазначено: - суму отриманого ОСОБА_1 кредиту згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018; - суму коштів внесених в рахунок погашення кредитної заборгованості згідно кредитного договору №б/н від 23.10.2018, ухилився від подання даного доказу, що має важливе значення для вирішення справи, а тому визнає обставину не укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору шляхом підписання заяви від 23.10.2008, яка оспорюється відповідачем.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2, 3 ст.89 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом із позовною заявою. Докази повинні бути належними, допустими та достовірними, що регламентує ст.ст.77, 78, 79 ЦПК України, тобто докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, надана позивачем копія заяви не підтверджує отримання відповідачем кредиту в розмірі 16000 грн, розрахунок заборгованості не може бути розцінений судом як доказ отримання саме кредитних коштів. Інших доказів на підтвердження позовних вимог суду не надано.

Отже, суд виходить із реальних розрахунків сторін з отримання і внесення грошових коштів на банківський рахунок відповідача у ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджених довідками про рух коштів, виписками з банківського рахунку відповідача відповідно до яких, останній протягом 2008-2021 років знімав з банківського рахунку грошові кошти та вносив грошові кошти на банківський рахунок. Шляхом арифметичних підрахунків судом встановлено, що сума грошових коштів, яка внесена відповідачем на банківський рахунок перевищує суму грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 , а саме: за вказаний період знято коштів в розмірі 70105,30 грн, а внесено на банківський рахунок суму у розмірі 82020,72 грн.

В будь-якому випадку позивачем не доведено укладення з відповідачем кредитного договору.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачем не доведені у судовому засіданні обставини, на які посилається ПАТ КБ «ПриватБанк», як на підставу своїх вимог, та судом не здобуто об`єктивних доказів переконливого характеру, які б свідчили про те, що між сторонами укладено кредитний договір, а тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

При цьому, суд бере до уваги те, що сума грошових коштів, яка внесена відповідачем на банківський рахунок перевищує суму грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 від ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Відповідно до ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, судові витрати у даній цивільній справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки відповідачем не заявлялися клопотання про стягнення судових витрат і у задоволенні даного цивільного позову відмовлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 549-551, 610, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 141, 246, 258, 259, 263-265, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

Відмовити в задоволенні позовної заяви акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові витрати у справі покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження даного рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини даного рішення суду складені і підписані суддею 23 січня 2024 року.

Дане повне рішення суду складено і підписано суддею 02 лютого 2024 року.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження вул.Грушевського, будинок №1Д, м.Київ, 01001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Суддя Богдан Олещук