Справа № 361/5084/23
Провадження № 2/361/1069/24
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Радзівіл А.Г.
за участю секретаря судового засідання Коваль О.О.
представника позивача ОСОБА_1
представник відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-
У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказана цивільна справа.
23 червня 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 4000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
27 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження.
22 вересня 2023 року до суду позивач подала заяву про зміну предмету позову, в якій просила змінти спосіб стягнення аліментів, визначений рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року у цивільній справі №2-1219/10 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.
Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% проживання мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Посилалась на те, що 17 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонног управління юстиції Київської області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб.
Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2010 року з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 червня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано.

Їх син зростає і потребує більших витрат для забезпечення належного йому рівня життя та розвитку, зокрема на харчування, одяг, ліки, навчання, відвідування гуртків.

З часу прийняття рішенням суду про стягнення аліментів розмір витрат на утримання їхньої дитини значно зріс. Також зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Усі витрати, пов`язані їз їхнім сином змушена нести позивач фактично самостійно, оскільки аліменти у розмірі 500 грн. є занадто мізерними та не покривають базових витрат на дитину і не забезпечують їх сину нормального життєвого рівня.

У добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти на дитину у більшому аніж визначено у вищезазначеному рішенні суду розмірі, тому позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні заяву про зміну предмету позову підтримала та просила суд її прийняти.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні витання про зміну предмету позову покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву про зміну предмету позову слід прийняти до провадження за наступних підстав.

Позов у цивільному процесі це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право), а предмет позову це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретної позовної вимоги позивач замість одного способу захисту прав (який був заявлений раніше, при подачі позову) захоче скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував первісні вимоги.

Зміна підстав позову відбувається тоді, коли позивач в рамках конкретної позовної вимоги, в обґрунтування раніше заявлених позовних вимог (предмету позову) посилається на інші обставини якими він ці (перші) позовні вимоги, обґрунтовував.

Процесуальні права та обов`язки сторін визначені ст. 49 ЦПК України, то ж відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Таким чином, законодавцем визначено право позивача змінювати предмет позовних вимог, як складову матеріально-правової вимоги позивача до відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядок спрощеного позовного провадження.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що за своїм змістом у заяві представника позивача викладено вимоги, які за своєю суттю змінюють тільки предмет позову, підстав, з якими закон пов`язує можливість відмовити у прийнятті заяви не встановлено, а відтак суд вважає за можливе прийняти заяву сторони позивача про зміну предмету позову у даній справі.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України Про охорону дитинства).

Згідно зі статтею 12 Закону України Про охорону дитинства на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову від 22 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст.43, 49, 197, 200 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову від 22 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмета позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Радзівіл А.Г.