Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2018/23 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С.
Категорія 69 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу № 296/2018/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 жовтня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Рожкової О.С. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила: розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , який зареєстрований 07 серпня 2021 року відділом державної РАЦС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1267;

- стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на утримання доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття;

- стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на її утримання, як матері дитини, щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх доходів до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обгрунтування позовних вимог вказала, що 07.08.2021 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він зловживає спиртними напоями, вчиняє психологічне насилля та переслідування. Сімейні відносини фактично припинені в березні 2022 року, а тому вона із відповідачем спільно не проживає, спільне господарство не ведеться, шлюб носить лише формальний характер.

Зазначила, що дитина проживає разом із нею в Республіці Польща і перебуває на її утриманні. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та на її утриманні перебуває дитина від першого шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказала, що відповідач офіційно працює інженером технічного відділу на Кромберг енд Шуберт (м. Житомир), має стабільний дохід в розмірі 25000 грн. щомісячно, має у власності автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , володіння яким дозволяє відповідачу мати додатковий дохід та сплачувати аліменти на її утримання, так як вона також потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, оскільки не працює, перебуває у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, та на утримання їх спільної дитини.

Враховуючи те, що у відповідача відсутні інші утриманці, що він має офіційний стабільний дохід близько 25000грн., якого достатньо для забезпечення та утримання спільної дитини сторін та позивача, просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 07 серпня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №1267. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь позивача на її утримання, як матері дитини, щомісячно в розмірі 1/10 частки від його заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 змінити, збільшивши розмір стягнутих аліментів з 1/10 до 1/4 частини доходу відповідача до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що місцевий суд при визначення розміру аліментів на утримання дружини не врахував, що відповідач має заробітну плату в розмірі 28 000 грн, після сплати аліментів на позивачку та на дитину по 1/4 частині від його заробітку, у відповідача залишаються кошти в розмірі, що в 4 рази перевищує прожитковий мінімум на працездатну особу, інших утриманців немає, а тому він взмозі утримувати матеріально як дитину, так і колишню дружину у заявленому розмірі. Разом з тим вказує, що відповідач як здорова працездатна особа не обмежений в можливостях додаткового заробітку для себе, на відміну від позивачки, наразі самостійно займається постійним доглядом та вихованням їх спільної дитини, яка досі знаходиться на грудному вигодовуванні, а тому обмежена у можливості працювати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.08.2021 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №36 (а.с.13).

ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №10-14/17579 від 11.11.2021 (а.с.14).

ОСОБА_2 має у власності автомобіль марки Daewoo Lanos, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с.10).

ОСОБА_2 з лютого 2023 по квітень 2023 здійснював перекази власних коштів ОСОБА_4 , що підтверджується копіями платіжних інструкцій ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.43-48).

З 02.11.2015 ОСОБА_2 працює в ТОВ Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ на посаді інженера технічного відділу. Посадовий оклад відповідача складає 28 000 грн. на місяць, що підтверджується листом ТОВ Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ від 11.10.2023.

Вирішуючи спір, місцевий суд, враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, яка бажає його припинити, а відповідач у свою чергу, не заперечує щодо розірвання шлюбу, дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції вказав, що оскільки відповідач визнав позов про стягнення з нього аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приймає таке визнання відповідачем позову, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача аліментів на спільну доньку сторін у визначеному позивачем розмірі, починаючи з дня пред`явлення позову 06.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення допомоги на утримання дружини, суд першої інстанції, враховуючи фактичні обставини справи та майновий стан відповідача, який працює в ТОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЖУ» на посаді з окладом 28 000 грн. на місяць, з якого підлягають вирахуванню податки та аліменти на спільну дитину сторін в розмірі 1/4 від цієї суми, що перевищують мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, дійшов висновку про наявну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини у розмірі 1/10 частки від його доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Рішення суду в частині вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину не оскаржується та відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вимог про стягнення аліментів на дружину.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить із такого.

Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 80 СК Украйни аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу позивачці в силу свого працездатного віку та стану здоров`я.

Встановлено, що за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2023 року із відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання спільної доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 1/4 частки від всіх доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, судом встановлено та не заперечується позивачкою, що вона перебуває за кордоном у Польщі у зв`язку із війною в Україні та отримує у зв`язку із цим матеріальну допомогу від держави Польща, що є загальновідомим фактом. Водночас вона не надала будь-яких доказів розміру свого доходу та не довела, що вона несе значні витрати на проживання за кордоном, а тому їй необхідна матеріальна допомога, а колишній чоловік має змогу надавати її у заявленому позивачкою розмірі.

Виходячи із наведеного, з метою дотримання балансу інтересів, колегія суддів вважає, що визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини доходу відповідача, що буде розумним та справедливим по відношенню до сторін з об`єктивної можливості матеріального забезпечення та дійсних потреб та не буде обтяжливим для відповідача в силу того, що останній також має витрати щодо оплати житла, одягу, продуктів харчування, ліків та інших потреб, а тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишається без змін.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 позбавлена можливості працювати у Польщі, оскільки здійснює догляд за дитиною до трьох років колегія суддів не бере до уваги, оскільки ОСОБА_1 перебуває під соціальним захистом Республіки Польща, що також означає її забезпечення з боку держави, яка надала притулок.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено із додержанням норм як матеріального, так і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи про стягнення аліментів. (п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді