Ухвала

25 січня 2024 року

м. Київ

справа № 373/51/23

провадження № 61-1356ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною, на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року у складі судді: Керекези Я. І., та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року в частині визначення розміру судових витрат у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Оскарженою ухвалоюПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року залишено без задоволення. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22 травня 2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року щодо визначення розміру судових витрат, апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року щодо визначення розміру судових витрат та щодо відмови ухвалити додаткове рішення залишено без задоволення. Ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року залишено без змін.

АТ КБ «ПриватБанк» 22 січня 2024 року засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Ніколаєнко О. М., на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення цих витрат.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Оскарження ухвали щодо визначення розміру судових витрат передбачено пунктом 13 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції (див. ухвалу Великої Палати Верховного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 477/1315/20(провадження № 14-183цс21)).

В ухвалі Великої Палати Верховного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) вказано, що «оскільки право на касаційне оскарження не є абсолютним, встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можна оскаржити до Верховного Суду, є розумним обмеженням, покликаним забезпечити виконання судом касаційної інстанції завдання забезпечувати сталість і єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Велика Палата Верховного Суду вважає цю мету обмеження права на доступ до суду касаційної інстанції легітимною. Зазначене обмеження є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись із касаційною скаргою на ухвалу суду, яку за законом не можна окремо оскаржити у касаційному порядку, особа може прогнозувати юридичний наслідок такого оскарження. Таким чином, передбачені процесуальним законом обмеження права на касаційне оскарження за наявності права на оскарження в апеляційному порядку не нівелюють для учасника судового процесу можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ настільки, щоби завдати шкоди самій суті цього права».

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена ухвала Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року та постанова Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року в частині визначення розміру судових витрат не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», яка підписана представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною, на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року в частині визначення розміру судових витрат у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков