Справа № 296/1743/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Рабчинській Я.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Баб`як М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, третя особа Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 у лютому 2023р. звернувся до суду з позовом відповідно до змісту якого просить:

- зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визначити наступні способи участі у вихованні доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисте спілкування:

спілкування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв?язку, зокрема, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, сім разів на тиждень: з понеділка по неділю з 18.00 год. до 20.00 год.;

побачення один раз на місяць за місцем перебування батька - ОСОБА_2 ;

спільний відпочинок: другу половину літа дитина проводить з батьком ОСОБА_2 ;

необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього візуального контакту між батьком та донькою;

- зобов`язати ОСОБА_2 надавати точну інформацію щодо стану здоров`я, фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що він є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира шлюб між ним за ОСОБА_2 розірвано.

Позивач зазначає, що 28.02.2022р., із запровадженням військового стану в Україні, ОСОБА_2 разом із донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхали до Королівства Данії та в подальшому, без згоди батька, переїхала до республіки Польща, м Гданськ.

З огляду на те, що ОСОБА_2 має бажання та намір спілкуватись із донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідачка перешкоджає у спілкуванні з донькою, що негативно впливає на розвиток дитини, її характер та поведінку, позивач просив вимоги заяви задовольнити в повному обсязі.

На адресу суду 15.01.2024р. надійшли додаткові пояснення від представника відповідача ОСОБА_5 , згідно яких останній вказує, що попри розірвання шлюбу та припинення відносин з позивачем, ОСОБА_2 не чинить жодних перешкод у спілкуванні позивача із донькою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також вказує, що відповідач не заперечує щодо забезпечення будь-яких форм дистанційного спілкування позивача з донькою, але вважає несправедливим та нереальним виконання обов`язку забезпечувати побачення дитини з батьком за його місцезнаходженням в Україні.

У зв`язку з вищезазначеним, адвокат Опанасюк С.П. вважає позовні вимоги в частині побачень з дочкою та її відпочинку з батьком за місцем його перебування в Україні необґрунтованими і такими, що нестимуть шкоду інтересам дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі. Вказав, що після початку війни він доньку не бачив. Зазначив, що ОСОБА_6 повідомила, що позивач побачить доньку лише на підставі рішення суду. На запитання суду вказав, що відповідач постійно перешкоджає у спілкуванні з дитиною.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав, що ОСОБА_6 надавав відповідачу грошові кошти для того, щоб побачити доньку на пункті пропуску (на кордоні). Адвокат зазначає, що мати дитини ( ОСОБА_6 ) не йде на контакт, маніпулює дитиною та створює перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Також вказав, що мати повинна забезпечити спілкування дитини з батьком, відповідати на дзвінки та повідомлення (за виключенням нічного часу).

Представник третьої особи ОСОБА_7 вказав, що Служба у справах дітей Житомирської міської ради намагалася зв`язатися із матір`ю за допомогою додатку Viber та електронної пошти, однак відповіді не отримали. Також зазначив, що з дитиною представник служби у справах дітей не спілкувався. На його думку у такому віці дитиною легко маніпулювати. На запитання суду повідомив, що зважаючи на вік дитини та враховуючи відео, надані позивачем, прослідковується налаштування дитини проти батька. Вказав, що місцем зустрічі батька та дитини можуть бути міста на кордоні України з Польщею.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Відповідно до заяви від 02.06.2022р. на ім`я начальника служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради ОСОБА_8 , ОСОБА_2 просив визначити рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради дні та години зустрічей з дитиною, у зв`язку з тим, що дружина ОСОБА_6 перешкоджає бачитись з дитино ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останні проживають у Польщі в м. Гданськ (а.с. 13).

Згідно заяви матері дитини - ОСОБА_2 від 09.08.2022р. до Служби у справах дітей Житомирської міської ради, остання вказує, що разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають у Республіці Польща, куди виїхали через військовий стан в Україні, та отримали статус осіб, що мають тимчасовий захист. Відповідач стверджує, що у спілкуванні ОСОБА_6 з дитиною перешкоди не створює. Також зазначила, що не заперечує щодо спілкування батька з дитиною, але на території Республіки Польща, м. Гданськ, за місцем їх проживання (а.с. 14).

В подальшому, у заяві від 15.12.2022р. ОСОБА_2 , звертаючись до служби у справах дітей Житомирської міської ради вказує, що він є особою призовного віку та виїхати за межі території України не може. Просив назначити дні та години для зустрічі з дитиною за місцем її реєстрації (а.с. 16).

Начальник Служби у справах дітей Житомирської міської ради Бібла О. в листі від 27.12.2022 зазначила, що у ситуації яка склалася, повноцінне з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору, та прийняття виконавчим комітетом міської ради, як органом опіки та піклування, відповідного рішення є неможливим до повернення дитини на територію Житомирської об`єднаної територіальної громади. Також повідомлено ОСОБА_2 , що він має право вирішити питання щодо участі у вихованні доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судовому порядку (а.с. 15, 17).

Згідно висновку від 15.11.2023р. № 1788, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : спілкування дочки ОСОБА_9 з батьком шляхом відеозв?язку з використанням доступних та наявних соціальних мереж та програм сім разів на тиждень: з понеділка по неділю в часовий проміжок з 18.00 години до 20.00 години з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування дитини; побачення дочки Софії один раз на місяць за місцем перебування батька ОСОБА_2 за умови оплати ним витрат матері дитини на дорогу в обидві сторони та погодження місця зустрічі; спільний відпочинок дитини з батьком два тижні у літній період; можливість безперешкодного спілкування батька з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів, що не передбачають безпосереднього візуального контакту між батьком та дочкою.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Пунктами 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Крім того, у відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між позивачем та відповідачем наявний спір про порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, що став наслідком виїзду дитини за кордон та розлученням сторін.

Позивач, як батько дитини має рівні з матір`ю дитини права та обов`язки, незалежно від того, що позивач проживає окремо. Таке рівне право на спілкування з обома батьками має і дитина.

Позивач на підтвердження своїх доводів існування перешкод у спілкуванні з донькою надано суду фотокопії зі сторінок мобільного додатку Viber , де відображено листування сторін на предмет можливості позивача спілкуватися з донькою. Зі змісту вказаного листування вбачається, що відповідач не завжди отримував можливість поспілкуватися з дитиною, зокрема з тих причин, що остання спить, або не бажає спілкуватися (зі слів матері). Окрім того, листування містить чітке формулювання, що вказує на перешкоди батьку у спілкуванні з донькою: «Суд вирішить коли і скільки ти будеш спілкуватися з дитиною!».

Попри заперечення відповідача щодо нестворення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, з наданих позивачем текстів повідомлень у додатку Viber вбачаються напружені стосунки між сторонами та відсутність згоди щодо участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею.

З урахуванням необхідності дотримання принципу поваги до приватного життя, що передбачає невтручання держави та інших суб`єктів у прийняття людиною рішення щодо власного життя, а також, враховує принцип виправданості будь-якого втручання, з метою реалізації позитивного обов`язку держави, не оцінюючи причини та підстави, що призвели до обмежень батька у вихованні дитини та спілкуванні з донькою, суд вважає, що у даному випадку такі обмеження та перешкоди є очевидними.

Слід зазначити, що ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку щодо виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування з останньою, необхідно визначити спосіб участі позивача у спілкуванні з донькою - ОСОБА_4 наступним чином:

- спілкування з дитиною ОСОБА_4 шляхом відеозв`язку, зокрема, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber ,WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 18:00 по 20:00 годину, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування;

- безперешкодне спілкування з дитиною ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього візуального контакту між батьком та дитиною з урахуванням режиму дня та заяйнятості дитини.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Рішення суду не позбавляє сторін можливості самостійно визначитись з іншими способом та порядком їх участі у вихованні дитини.

Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19 (провадження № 61-19210св20) визначив базові елементи, які підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини, а саме: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту.

При вирішення питання на предмет побачення батька з дитиною за місцем перебування (проживання) позивача слід врахувати, що у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, внаслідок загрози життю та здоров`ю дитини через масові ракетні обстріли відповідачка разом із дитиною виїхали за кордон та наразі проживають на території Польщі, де отримали тимчасовий захист, тож на сьогодні з метою забезпечення інтересів дитини, її фізичного та психоемоційного здоров`я, безпечніше залишатись з матір`ю у Польщі у стійкому та безпечному середовищі, та не наражати дитину на небезпеку навіть раз на місяць.

Щодо спільного відпочинку батька з дитиною половину літа, слід врахувати, що при вирішенні даного питання слід враховувати в тому числі вік дитини, її розвиток, психологічний стан, здоров`я, відношення дитини та її прихильність до обох батьків.

Згідно ст.3 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, яка набрала чинності для України 01.04.2007, дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами, використання яких вона може вимагати, зокрема, можливість висловлювати свої думки.

Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною ( ст.6 Конвенції).

Слід врахувати, що дитина, якій на сьогодні 5 років, тривалий час (майже два роки) перебуває за кордоном, що є достатнім для адаптації та соціалізації у певному середовищі (суспільстві). Дитина спілкується переважно з мамою відповідачем, що також формує її погляди, переконання та прив`язаність до батьків.

Представник орган опіки та піклування з дитиною не спілкувався, її психоемоційний стан, відносини з батьками не встановив, повноцінно обставини справи не з`ясував, що підтверджується листом служби (управління) у справах дітей від 27.12.2022, однак дав висновок по суті спору лише на основі наданих позивачем заяв та доказів.

Враховуючи вищезазначене, на переконання суду, вирішення питання про спільний відпочинок батька з дитиною, що в умовах військового стану може бути лише на території України, є передчасним, оскільки не встановлено стан здоров`я дитини, її психоемоційний стан, відносини дитини з батьком, а ігнорування думки дитини, яка спроможна висловити свою позицію, може призвести до неможливості виконання судового рішення.

Враховуючи вищезазначене позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81,89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, ст.ст.141, 157,159 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з боку матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом визначення батькові дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступних способів спілкування та виховання дитини:

- спілкування з дитиною ОСОБА_4 шляхом відеозв`язку, зокрема, з використанням соціальних мереж (Telegram, Viber ,WhatsApp), та/або за допомогою програм Zoom, Skype сім разів на тиждень, з понеділка по неділю в часовий проміжок з 18:00 по 20:00 годину, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі з країною перебування;

- безперешкодне спілкування з дитиною ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього візуального контакту між батьком та дитиною з урахуванням режиму дня та заяйнятості дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак