Провадження №2/751/188/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 р. місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

суддяЛібстер А.С.
секретар судового засіданняКурган В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу № 751/11358/23
за позовомОСОБА_1
до відповідачаОСОБА_2
про про усунення перешкод у здійснені права власності та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
учасники справи та представники:
позивач не з`явився
відповідачне з`явився ВСТ

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 14.12.2023 за нотаріально посвідченим договором він придбав у відповідача квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Свою домовленість знятись з реєстраційного обліку протягом п`яти днів після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 не виконав, однак право на проживання в квартирі втратив. У зв`язку з реєстрацією відповідача у придбаній квартирі він обмежений у реалізації свого права володіння та розпорядження майном, крім того, реєстрація відповідача в квартирі призведе до надмірного нарахування оплати за житлово-комунальні послуги.

Просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та повну підтримку позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заява про визнання позову у повному обсязі та розгляду справи без участі, самостійно не може знятися з реєстрації через проживання в іншому населеному пункті де немає центру надання адміністративних послуг.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позовна заява надійшла до суду 20.12.2023. ухвалою головуючого судді від 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 02.02.2024.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 14.12.2023, на підставі договору купівлі-продажу, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру у АДРЕСА_1 , квартира двокімнатна, загальною площею 58,5 кв. м. (а.с. 5).

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 15.12.2023 № 10536/1 в АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно постанови ВСУ від 16 листопада 2016 р., № 6-709цс16, власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

Відповідно постанови ВС/КЦС № 638/13030/13-Ц від 25 липня 2018 року, якщо квартира набута на законних підставах, покупець має право виселити усіх зареєстрованих у ній осіб, в тому числі і членів сім`ї, без надання іншого житлового приміщення.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок добровільного відчуження квартири.

Пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Зняття продавця квартири з реєстраційного обліку у проданій квартирі звільнить позивача від обов`язку сплачувати ті комунальні послуги, які нараховуються виходячи з кількості мешканців житлового приміщення, та позивач отримає право вільного розпорядження об`єктом нерухомого майна.

Вимог про відшкодування з відповідачів судових витрат, понесених при зверненні до суду, позивачем не заявлено, у зв`язку з чим, керуючись ст.13 ЦПК України, яка визначає принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд не стягує та не повертає судовий збір.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 02.02.2024.

Суддя А. С. Лібстер