П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Київ

справа №759/7244/23

провадження№22-ц/824/6061/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві

на додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Горбенко Н.О.,-

В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2023 року стягнуто з ГУ ПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 500 грн..

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач ГУ ПФУ в м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з заявленим обґрунтуванням щодо стягнення судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.

Зокрема зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірності послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійно страхування» кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування) забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Бюджетним кодексом України, зокрема статтею 2, передбачено, що бюджетні установи органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Статтею 47 Бюджетного кодексу України встановлено, що відповідно до затвердженого розпису бюджету розпорядники бюджетних коштів одержують бюджетні асигнування, що є підставою для затвердження кошторисів. Порядок складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначає, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, а сума витрат не є співмірною зі складністю справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шовкун С.І. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник ГУ ПФУ у м.Києві - Карпенко Ю.А. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, додаткове рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шовкун С.В. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, додаткове рішення залишити без змін. Пояснивши, що представник позивача не скористався своїм правом та не подав до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Згідно з частинами першою, третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Таким чином цивільним процесуальним законодавством обмежено можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому судовому рішенні саме після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шовкун С.І. у відзиві на позов зробив заяву щодо попереднього розрахунку судових витрат, які відповідач очікував понести, що свідчить про виконання вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року відмовлено у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих грошових коштів. Справа розглянута за відсутністю учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року повернуто апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року.

На виконання ч.8 ст. 141 ЦПК України, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шовкун С.І. зробив відповідну заяву, у тексті відзиву на позовну заяву, де зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді становить 40 000 грн. (як гонорар успіху). Таким чином, про заявлений розмір витрат, адвокатом Шовкуном С.І. було повідомлено суд першої інстанції до закінчення судових дебатів у справі.

19 липня 2023 року відповідач ОСОБА_1 отримав паперову копію рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року. У рішенні суду не було вирішено питання розподілу судових витрат, а тому представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Шовкун С.І. через засоби поштового зв`язку 19 липня 2023 року подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі в порядку ст. 270 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвокат Шовкун С.І. суду надав ордер серії ВІ №1138303 від 14 квітня 2023 року про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Святошинському районному суді м. Києва; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової (правничої) допомоги №12/23 від 12 квітня 2023 року, укладену між адвокатом Шовкуном С.І. та Іщенком В.А., в якій, зокрема, визначений перелік послуг та їх вартість; копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги за договором №12/23 від 12 квітня 2023 року про надання правової (правничої) допомоги, з якого встановлено, що загальна вартість правової допомоги склала 15 500 грн.; копію квитанції №4 від 12 липня 2023 року з якої вбачається, що Іщенко В.А. за правову (правничу) допомогу у справі №759/7244/23 сплатив витрати за надання правової допомоги у розмірі 15 500 грн.

Правовий статус Шовкуна С.І., як адвоката, підтверджено свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №3895 року від 6 липня 2021 року, а повноваження процесуального представника - ордером серії ВІ №1138303 від 14 квітня 2023 року.

Частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником позивача ГУ ПФУ в м.Києві у серпні 2023 року до суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій заявник просив відмовити відповідачу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст. 12 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст. 78 ЦПК України).ю

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( ст. 79, ч.1 ст. 80 ЦПК України).

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені.

Представником позивача не надано доказів та не доведено неспівмірності витрачених коштів відповідачем на професійну правничу допомогу, оскільки понесені витрати в заявленому розмірі підтвердженні належними та допустимими доказами та відповідають складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також часом, витраченим на надання вказаних послуг.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з позивача ГУ ПФУ в м. Києві судових витрат, понесених позивачем не професійну правничу допомогу в розмірі 15 500 грн., оскільки такі витрати є доведеними відповідачем та не спростованими позивачем.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 371, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення.

Додаткове рішення Святошинського районного суду м.Києва від 13 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанова складена 5 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижус