Справа № 441/2415/23 Головуючий у 1 інстанції: Малахова-Онуфер А.М.
Провадження № 22-ц/811/3144/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м.Львів

Справа №441/2415/23

Провадження № 22ц/811/3144/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Салата І.І.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу представника Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Дубініна Ростислава Володимировичана ухвалу Городоцького районного суду Львівської області, постановлену у м. Городку 5 жовтня 2023 року у складі судді Малахової-Онуфер А.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт.Великий Любінь Львівського району Львівської області, про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

встановив:

3 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області, Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення ХХХ сесії VІ скликання Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області № 1535 від 29 травня 2014 року «Про повернення майна Римсько-католицькій релігійній громаді» та скасування рішення державного реєстратора Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяка П.Т. № 39358568 від 25 січня 2019 року про державну реєстрацію права власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на квартиру АДРЕСА_1 , припинивши право власності Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області на це майно.

Разом із позовною заявою, ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову у виді накладення арешту та заборони відчуження Релігійною громадою Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, як власником спірного майна, шляхом вчинення будь-яких дій щодо переоформлення права власності на означену квартиру, а також заборони відчужувати та розпоряджатися таким майном будь-яким чином, в т.ч. вчиняти дії щодо передачі вказаного житлового приміщення в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, заставу (іпотеку) або іншим способом передавати це майно у платне або безоплатне користування, заборони відповідачу вчиняти дії, спрямовані на виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з цього житла, а також заборони вчиняти інші дії, спрямовані на порушення житлових та конституційних прав громадян, в т.ч. щодо відключення комунальних послуг (газу, води, світла, тощо) для забезпечення належного функціонування цього житлового приміщення. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 5 жовтня 2023 року заяву адвоката Гриньо М.І. в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 у спосіб заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на означену квартиру, заборони відчужувати та будь-яким чином розпоряджатися цим майном, в т.ч. вчиняти дії щодо його передачі в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, заставу (іпотеку) або іншим способом передавати це житло у платне або безоплатне користування. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник відповідача - ОСОБА_1 . Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Проситьскасувати ухвалу суду. У своїй апеляційній скарзі посилається на ст. 41 Конституції України, ч. 2 ст. 328 ЦК України, ст. 150 ЦПК України. Зазначає, що Релігійна громада Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Львівського району Львівської області не вчиняла дій щодо виселення позивача з незаконно зайнятого нею житла та пропонувала укласти позивачу договір оренди на вигідних для ОСОБА_2 умовах.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що Релігійною громадою Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області вчиняються дії щодо зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_2 та її дочки ОСОБА_4 з дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 .

28 квітня 2023 року за заявою Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області ОСОБА_2 , ОСОБА_4 з малолітніми дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 знято з реєстрації у вказаній квартирі, після чого відповідачем вчинено ряд дій, спрямованих на відключення комунальних послуг в означеній квартирі.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про часткове забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві, і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною ч.3 цієї статті визначено заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій по вжиттю судом, на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, які гарантують в майбутньому реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При застосуванні заходів забезпечення позову судом необхідно враховувати зміст позовних вимог, співмірність вжитих заходів із вимогами та вид забезпечення позову.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна або обмежений у праві власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду в майбутньому, тому заява позивача в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 у спосіб заборони вчиняти будь-які дії щодо переоформлення права власності на означену квартиру, заборони відчужувати та будь-яким чином розпоряджатися вказаним майном, в т.ч. вчиняти дії щодо його передачі в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, заставу (іпотеку) або іншим способом передавати це житло у платне або безоплатне користування - є підставною та підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви щодо забезпечення позову, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування ухвали суду про застосування заходів забезпечення позову не встановлені.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Дубініна Ростислава Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 5 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 січня 2024 року.

Головуючий-______________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш ___________Р.В. Савуляк