Справа № 697/288/20
Провадження № 2-др/697/4/24
01.02.2024 м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Скирди Б.К.,
за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Константінової Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
ВСТАНОВИВ:
16.01.2024 у зазначеній справі постановлено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 автомобіля марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2006 року випуску, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_1 , в розмірі 119 945,00 грн. (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень 00 копійок). В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на сплату судового збору в розмірі 1 199,12 грн. (одна тисяча сто дев`яносто дев`ять гривень, 12 копійок) та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 4 118,64 грн. (чотири тисячі сто вісімнадцять гривень, 64 копійки).
Представнику позивача ОСОБА_1 адвокату Бовшику Миколі Юрійовичу та представнику відповідача ОСОБА_2 адвокату Константіновій Тетяні Миколаївні подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
В зазначеному рішенні судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, оскільки до закінчення судових дебатів представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Бовшик Микола Юрійович та представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Константінова Тетяна Миколаївна заявили клопотання про намір подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5 днів після проголошення рішення, тому з огляду на положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України запропоновано представникам сторін подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення.
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Представник позивача - адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання з проханням відмовити в задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення в зв`язку з їх недоведеністю, вважає, що сума витрат є завеликою та неспівмірною затраченому часу адвокатом. Також просив розглянути справу без його участі та участі позивача.
Відповідач в судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Константінову Т.М.
Представник відповідача адвокат Константінова Т.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням задовольнити її заяву про винесення додаткового рішення та стягнути з позивача понесені судові витрати.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового судового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Тобто факт надання правничої допомоги підтверджується належними та допустимими доказами.
Суд звертає увагу, що норма ч. 3 ст. 137 ЦПК України запроваджена для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою їх розподілу, що з урахуванням фіксованих ставок у повній мірі дозволяє відповідачу спростовувати розмір таких судових витрат.
Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19).
Водночас Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Як вбачається з Договору про надання правової (правничої) допомоги, юридичних послуг № 15-ц/20 від 01.04.2020, укладений між адвокатом ОСОБА_4 та клієнтом ОСОБА_1 було встановлено фіксований розмір для виплати адвокатського гонорару, в той же час суд приходить до переконання про необхідність зменшення його розміру з наступних підстав.
Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру у співвідношенні із конкретною справою.
Аналіз змісту наданих стороною відповідача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: підписання договору про надання правої допомоги; консультація; вивчення матеріалів; визначення правової позиції; збір письмових доказів, що були долученні до матеріалів справи; участь у судових засіданнях: 01.02.2022, 02.02.2022, 08.02.2023, 04.09.2023, 28.09.2023, 02.11.2023, 04.12.2023, 16.01.2024.
Однак, з урахуванням незначного рівня складності справи, наявності усталеної судової практики розгляду справ цієї категорії, кваліфікації та досвіду адвоката, фактично виконаного адвокатом обсягу робіт, суд вважає визначену вартість послуг з правничої допомоги, яка складається з «консультація; вивчення матеріалів; визначення правової позиції; збір письмових доказів, що були долученні до матеріалів справи» необґрунтованою, завищеною, неспівмірною з предметом спору.
Щодо визначення суми, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судом враховується, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково на 68,7% (119945,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100 / 174545,00 грн. (сума, яку просила стягнути позивач) = 68,7%), таким чином у позові відмовлено на 31,3%.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В іншій частині вимог поданої заяви, які не є співмірними з фактичними обставинами встановленими судом, та не є обґрунтованими необхідно відмовити з вищевикладених підстав.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на правову допомогу.
Беручи до уваги вищевказане, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Константінової Тетяни Миколаївни про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3756,00 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень, 00 копійок).
В іншій частині заяви - відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Головуючий Б . К . Скирда