441/2697/23 2/441/153/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

адвокат Матвіїв Є.І. в інтересах ОСОБА_2 , 06.11.2023 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 8 652, 45 доларів США боргу за договором позики від 29.04.2019, що станом на 29.01.2024 еквівалентно 326 899 грн. 08 коп., мотивуючи тим, що 29.04.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_2 позичив ОСОБА_3 5 000 доларів США до 01.12.2020, на підтвердження отримання коштів відповідач надав позивачу розписку. У порушення умов означеного договору, ОСОБА_3 свої зобов`язання за таким не виконав, на неодноразові прохання та звернення про повернення боргу не реагує, тому позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Просила позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8 652, 45 доларів США боргу, з яких 5 000, 00 доларів США - основний борг, 3 227, 93 доларів США - відсотки за користування коштами та 424, 52 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Ухвалою судді від 13.11.2023 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 27).

Представник позивача ОСОБА_1 в суді вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у заяві від 07.12.2023 позов визнав частково, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання 29.01.2024 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву, в т.ч. з обгрунтуванням часткового визнання позову не подав, участі свого представника не забезпечив (а.с. 44, 49, 56).

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 4, 13, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).

За положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

У висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 13.12.2017 у справі за № 6-996цс17 зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Із змісту позовної заяви від 06.11.2023, із долученої до матеріалів справи оригіналу розписки від 29.04.2019 убачається, що ОСОБА_2 29.04.2019 позичив ОСОБА_3 5 000 доларів США, останній зобов`язувався повернути кошти до 01.12.2020, про що надав ОСОБА_2 розписку, між тим відповідач грошові кошти у строк, встановлений договором - не повернув (а.с. 40).

За положеннями статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки ОСОБА_3 від 29.04.2019 долученим до матеріалів цивільної справи, розписка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти ОСОБА_2 до 01.12.2020 (а.с. 40).

Верховний Суд України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі за № 6-1967цс15 роз`яснив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Із змісту боргової розписки ОСОБА_2 від 29.04.2019 убачається, що при її складанні сторонами дотримано всіх істотних умов, зокрема зазначено дату складання (отримання коштів), прізвища, ім`я і по батькові сторін, валюту позики, зобов`язання про повернення коштів .

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Із пояснень представника позивача ОСОБА_1 в суді, із змісту позовної заяви від 06.11.2023 убачається, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення боргу, однак ОСОБА_3 такі вимоги проігноровані (а.с. 2-10).

Про те, що відповідач не повернув позивачу грошові кошти у сумі 5 000 доларів США за договором позики до 01.12.2020, тобто у строк обумовлений у розписці, не заперечив у заяві від 07.12.2023 й сам ОСОБА_3 (а.с. 44).

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розписці від 29.04.2019 не зазначено про передачу позивачем грошових коштів відповідачу без сплати процентів від суми позики, як і не зазначено про звільнення ОСОБА_3 від обов?язку сплачувати проценти (безвідсоткова позика), відтак згідно положень ст. 1048 ЦК України, розмір таких процентів визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як убачається із розрахунку заборгованості, складеного 31.10.2023 представником позивача ОСОБА_1 , сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики від 29.04.2019 складає 8 652, 45 доларів США, що станом на 29.01.2024 еквівалентно 326 899 грн. 08 коп., з яких 5 000, 00 доларів США - основний борг, 3 227, 93 доларів США - відсотки за користування коштами та 424, 52 доларів США - 3% річних від простроченої суми (а.с. 16-19).

Вищеозначений розрахунок відповідачем не оспорюється, тому підстав вважати його неправильним, суд не убачає і такий покладається в основу судового рішення.

Оскільки позивач, як позикодавець, має право вимагати повернення боргу, процентів від суми позики, а також трьох процентів річних від простроченої суми, а відповідач, як позичальник, борг не повертає, однак зобов`язаний повернути, а саме грошові кошти в сумі 8 652, 45 доларів США, що станом на 29.01.2024 еквівалентно 326 899 грн. 08 коп. та про стягнення яких за договором позики від 29.04.2019 просить позивач, то таку суму боргу за невиконання грошового зобов`язання слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в примусовому порядку.

З огляду на вимоги ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 3 146 грн. 54 коп. судового збору.

Питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу про які представник ОСОБА_1 заявила в судовому засіданні 29.01.2024, судом буде вирішено у спосіб ухвалення додаткового рішення в порядку визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 81, 133, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 533, 610, 612, 625, 1046, 1047-1050 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_2 ) 8 652, 45 доларів США боргу за договором позики грошових коштів від 29.04.2019, що станом на 29.01.2024 еквівалентно 326 899 (триста двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять) грн. 08 коп., з яких 5 000, 00 доларів США - основний борг, 3 227, 93 доларів США - відсотки за користування коштами та 424, 52 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 146 грн. 54 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.02.2024.

С у д д я Малахова-Онуфер А.М.