Справа № 185/2821/23
Провадження № 2/185/113/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2024 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря Величко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку,
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив:
виділити ОСОБА_1 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку А у складі приміщень: тамбур (1-1) площею 2,9 кв. м., кухня (1-2) площею 11,1 кв. м., гараж (1-3) площею 23,8 кв. м., майстерня (1-4) площею 8,4 кв. м., сан. вузол (1-5) площею 6,1 кв. м., передпокій (1-6) площею 12,3 кв. м., житлова (1-7) площею 7,7 кв. м., житлова (1-8) площею 7,9 кв. м., вбиральня Ж, ворота № 2 та частину огорожі № 3 та № 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності на вказане майно.
Виділити ОСОБА_2 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку «А» у складі приміщень: тамбур (2-1) площею 1,8 кв. м., кухня-котельня (2-2) площею 14,3 кв. м., сан. вузол (2-3) площею 1,9 кв. м., передпокій (2-4) площею 7,9 кв. м., житлова (2-5) площею 13,6 кв. м., житлова (2-6) площею 5,6 кв. м., сарай Б площею 1,8 кв. м., сарай В площею 1,8 кв. м., вбиральня Е, тр. колодязь № 1, ворота № 5 та частину огорожі № 3 та № 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати право власності на вказане майно.
Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Судові витрати позивач просив залишити за ним.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Відповідно до договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 22.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщиком М. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1017, позивачу належить 1/2 частина житлового будинку, що розташований: АДРЕСА_1 .
Інша 1/2 частка вищезазначеного житлового будинку належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2019 року.
Кожна 1/2 частка житлового будинку має окремий вхід, окремий в`їзд до двору, окрему дворову територію, та господарські споруди, які позначені в технічному паспорті, фактично представляють собою окремі житлові будинки.
Однак, наявність статусу спільної часткової власності створює певні незручності під час користування цієї власністю, адже виникають певні перешкоди в отриманні комунальних послуг, повноцінному розпорядженні будинком тощо, тому позивач просить поділити вказаний будинок та земельну ділянку в натурі відповідно до фактично складеного порядку користування майном.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 06 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку.
Ухвалою суду від 08.05.2023 у справі призначено судову будівельно-технічну експретизу та зупинено провадження у справі.
25.12.2023 на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи.
26.12.2023 провадження у справі відновлено, справу призначено до розгляду.
Від представника позивача надійшла заява про розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги він підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
Суд з урахуванням згоди позивача ухвалює заочне рішення.
Фактичні обставини встановленні судом.
Судом встановлено, що відповідно до договору дарування 1/2 частки житлового будинку від 22.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Іщиком М. В., зареєстрованим в реєстрі за № 1017, ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку, який розташований: АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1450, ОСОБА_2 належить 1/2 частина житлового будинку, який розташований: АДРЕСА_1 .
Сторонами не заперечувалося, а також підтверджується технічним паспортом будинку, що кожна 1/2 частка житлового будинку має окремий вхід, окремий в`їзд до двору, окрему дворову територію, та господарські споруди, які позначені в технічному паспорті, фактично представляють собою окремі житлові будинки.
Згідно з висновком №21/23 судової будівельно-технічної експертизи від 24.11.2023, враховуючи сталий порядок користування можливий такий варіант поділу:
виділити ОСОБА_1 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку А у складі приміщень: тамбур (1-1) площею 2,9 кв. м., кухня (1-2) площею 11,1 кв. м., гараж (1-3) площею 23,8 кв. м., майстерня (1-4) площею 8,4 кв. м., сан. вузол (1-5) площею 6,1 кв. м., передпокій (1-6) площею 12,3 кв. м., житлова (1-7) площею 7,7 кв. м., житлова (1-8) площею 7,9 кв. м., вбиральня Ж, ворота № 2 та частину огорожі № 3 та № 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Ст. 358 ч. 3 ЦК України передбачає, що співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на видiл в натурi частки із майна що є у спільній частковій власності.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін вже фактично виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, вказане переобладнання відповідає вимога ДБН, що підтверджується висновком будівельно-технічної експертизи.
Верховний суд України в п. 7 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз`яснив судам, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
На підставі даних технічного паспорту вбачається можливий розподіл між власниками даного будинку у співвідношенні частки кожному, виходячи з розташування і розмірів приміщень будинку, його конструктивних елементів, розташування самого будинку, житлових прибудов, надвірних будівель та споруд, розмірів і конфігурації земельної ділянки, відповідно до складеного порядку користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 430 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку А у складі приміщень: тамбур (1-1) площею 2,9 кв. м., кухня (1-2) площею 11,1 кв. м., гараж (1-3) площею 23,8 кв. м., майстерня (1-4) площею 8,4 кв. м., сан. вузол (1-5) площею 6,1 кв. м., передпокій (1-6) площею 12,3 кв. м., житлова (1-7) площею 7,7 кв. м., житлова (1-8) площею 7,9 кв. м., вбиральня Ж, ворота № 2 та частину огорожі № 3 та № 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане майно.
Виділити ОСОБА_2 в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку «А» у складі приміщень: тамбур (2-1) площею 1,8 кв. м., кухня-котельня (2-2) площею 14,3 кв. м., сан. вузол (2-3) площею 1,9 кв. м., передпокій (2-4) площею 7,9 кв. м., житлова (2-5) площею 13,6 кв. м., житлова (2-6) площею 5,6 кв. м., сарай Б площею 1,8 кв. м., сарай В площею 1,8 кв. м., вбиральня Е, тр. колодязь № 1, ворота № 5 та частину огорожі № 3 та № 4, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказане майно.
Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційну скаргу може бути подано безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Суддя І. С. Шаповалова