Справа № 522/1295/24
Провадження № 2/522/3118/24

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

01 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Суворова О.В., дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про захист трудових і соціальних прав та інтересів, щодо встановлення факту порушення чинного законодавства щодо загального страхового стажу та перерахунку пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася 26.01.2024 року з позовом до Приморського районного суду м.Одеси до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про захист трудових і соціальних прав та інтересів, щодо встановлення факту порушення чинного законодавства щодо загального страхового стажу та перерахунку пенсії.

За результатами автоматизованого розподілу від 26.01.2024 року справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Суворовій О.В., яка отримана суддею - 29.01.2024 року.

Як вбачається з позовної заяви позивачка просить :

-визнати дії Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку пенсії, як працюючій пенсіонерці-вчительці неправомірними;

-зобов`язати Пенсійний фонд України в Одеській області зробити перерахунок загального страхового стажу, загального педагогічного стажу роботи і понаднормативного стажу з урахуванням норми Закону «Про пенсійне забезпечення України», яка діяла станом на травень 2016 року і я почала отримувати пенсію у віці 56 років 6 місяців, а весь трудовий стаж, набутий до 1 січня 2004 року, враховується до страхового стажу на умовах раніше діючого законодавства. Крім того, відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» Стаття 26. Умовами призначення пенсії за віком було набуття віку 56 років 6 місяців і страхового стажу 26 років і 6 місяців, а не 30 або 35 років за більш пізніми змінами законодавства;

-зобов`язати Пенсійний фонд України в Одеській області перерахувати пенсію, як працюючій пенсіонерці за період лютого 2019 року до лютого 2021 року, враховуючи середню заробітну плату за два роки від останнього перерахунку з лютого 2019 року до лютого 2021 року;

-зобов`язати Пенсійний фонд України в Одеській області перерахувати пенсію з березня 2021 до 01.04.2023 року, враховуючи середню заробітну плату за два роки від останнього перерахунку з 01.03.2021 року по березень 2023 року на підставі діючої норми Закону відповідно частини 4 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - «у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводити із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

Суддя, дослідивши матеріали позовної заяви з додатками, приходить до висновку про відмову у відкритті провадження.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

За змістом статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Спір між сторонами у розумінні п. 2 ч. 1 ст.4 КАС України виник з публічно-правових відносин, оскільки порушення, на які вказує позивач у позові, виникли при здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх функцій у публічній, а не приватноправовій сфері.

Таким чином, даний позов є адміністративним, який не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а віднесений до адміністративної юрисдикції.

Згідно із частиною першою статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничих виборчих комісій, дільничих комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 29 січня 2020 року (справа № 127/3233/19, провадження № 14-588цс19) вказав, що вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви.

Частиною 4 статті 186 ЦПК України визначено, що ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

Згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Таким чином, керуючись приписами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про захист трудових і соціальних прав та інтересів, щодо встановлення факту порушення чинного законодавства щодо загального страхового стажу та перерахунку пенсії, оскільки даний спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись, ст.ст. 4,19,20 КАС України, ст.ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ч.2,4,5 ст.186, ст.258-263, 351-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про захист трудових і соціальних прав та інтересів, щодо встановлення факту порушення чинного законодавства щодо загального страхового стажу та перерахунку пенсії відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з позовними матеріалами надіслати позивачці.

На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України, роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя О.В.Суворова