Справа №359/7369/23
Провадження №2/393/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання ОСОБА_1

за участю

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради про визнання права на завершення приватизації

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом (а.с.1-7) та обґрунтовує його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , спадщину після якого позивач прийняв. Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_4 свого часу набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів», розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості) та розпочав процедуру приватизації даного паю, було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, однак зареєструвати його відповідним чином спадкодавець не встиг. Одночасно з ОСОБА_5 процедуру приватизації свого паю здійснював ОСОБА_6 , земельній ділянці якого, внаслідок допущеної помилки, було присвоєно той самий кадастровий номер, що і ділянці ОСОБА_4 . При цьому позивач наголошує, що дані земельні ділянки є двома різними об`єктами, відмінними за своїми характеристиками. У зв`язку з тим, що за час свого життя ОСОБА_4 не встиг завершити процедуру приватизації належної йому земельної частки (паю) та зареєструвати право власності на землю, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку.

Тому ОСОБА_3 просить суд визнати за ним право на завершення приватизації право на завершення приватизації земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0190727 від 31.12.1996 року, в порядку спадкування за законом смерті батька.

15.08.2023 року Бориспільська міська рада Київської області подала до Бориспільського міськрайонного суду відзив на позовну заяву, де вказала, що вимоги за позовом не визнає, вважає їх безпідставними та заперечує щодо задоволення позову пославшись на те, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту його порушеного права, стверджуючи, що оскільки за життя спадкодавця на його ім`я було виготовлено державний акт, то у позивача, як спадкоємця, відсутні перешкоди в реєстрації даного державного акту та набуття права на земельну ділянку. Також відповідач зазначає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача (а.с.45-47).

19.09.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де остання просила суд задовольнити позов, вказала на те, що постановою приватного нотаріуса позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька саме у зв`язку з тим, що у державному акті, виготовленому на ім`я ОСОБА_4 ., не вказана дата його видачі, а також відсутня інформація щодо його реєстрації у встановленому законом порядку в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. При цьому позивач зауважує, що закон в принципі не передбачає правового механізму, згідно якого спадкоємець у позасудовому порядку може здійснювати реєстрацію державного акту, виготовленого на ім`я спадкодавця, у випадку якщо спадкодавець не завершив процедуру приватизації та не набув в встановленому законом порядку права на земельну ділянку. І захист такого права, як свідчить стала судова практика, здійснюється саме у спосіб пред`явлення позову про визнання за таким спадкоємцем права завершити процедуру приватизації і вчинити дії, які за життя не встиг вчинити спадкодавець. Щодо твердження відповідача про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача позивач зазначає, що земельна частка (пай), право на завершення приватизації якої просить визнати за ним позивач, а також земельна ділянка, право на яку свого часу набув ОСОБА_6 , є різними об`єктами, тому ніякого спору про право у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не існує. Вимога, пред`явлена позивачем, жодним чином не порушує права власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0019, оскільки позивач просить суд визнати за ним його право на завершення приватизації земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), право на яку належало спадкодавцю та посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0190727 від 31.12.1996 року, а не право на завершення приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0019 (а.с.89-91).

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 01.08.2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшої Тетяни Миколаївни (08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 153-а) належним чином завірену копію спадкової справи №55/2022, заведеної щодо майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42).

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 09.10.2023 року витребувано з місцевого фонду документації з землеустрою Відділу №2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області копію державного акту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0019, виданого ОСОБА_6 , закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.95).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Представник Бориспільської міської ради Київської області, будучи належним чином повідомленим, не з`явився у судове засідання. У відзиві на позовну заяву просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд, заслухавши думку сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11).

ОСОБА_4 заповіту за життя не склав, у зв`язку з чим спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцем ОСОБА_4 за законом першої черги є його син, ОСОБА_3 . Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_4 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Позивачем було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Однак, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 червня 2022 року у цивільній справі №359/13133/21 позивачу визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, тривалістю у три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с.65 зворот - 67).

У визначений судом строк позивач спадщину після батька прийняв. На підставі заяви позивача приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Пєшою Т.М. було заведено спадкову справу №55/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.50-77).

За життя ОСОБА_4 в порядку спадкування набув право на земельну часту (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів», розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), що посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0190727 від 31.12.1996 року (а.с.13-14).

ОСОБА_4 було розпочато процедуру приватизації даної земельної частки (паю), зокрема, в рамках процедури приватизації Бориспільською райдержадміністрацією було прийнято розпорядження від 18.02.2005 року № 111 про затвердження технічної документації з землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с.27-30) та передано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 3,0580 га, з кадастровим номером :03:004:0019, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 381725 на ім`я ОСОБА_4 , однак зареєструвати його відповідним чином він не встиг (а.с.21-22).

Приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Пєшою Т.М. було винесено постанову від 19.08.2022 року № 369/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку розміром 3,0580 га, з кадастровим номером :03:004:0019, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.23). Причиною відмови послугувало те, що право власності на цю земельну ділянку у спадкодавця на момент смерті не виникло, отже зазначена земельна ділянка не входить до складу спадщини.

Водночас, за інформацією Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного Управління Держгеокадастру у Київській області та згідно НКС відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :03:004:0019 площею 3,0755 га перенесено до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку відповідно до п.4 прикінцевих положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» за гр. ОСОБА_6 . (а.с.33).

Так, на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 18.02.2005 року № 111 ОСОБА_6 передано у власність земельну ділянку площею 3,0755 га, з кадастровим номером :03:004:0019, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Рогозівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Зі змісту даного документу слідує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 здійснювали право на приватизацію належних їм земельних часток (паїв) одночасно - на підставі одного і того ж розпорядження Бориспільської РДА, але незалежно один від одного, оскільки вказані земельні часки є різними об`єктами, що мають різну площу та номери земельних ділянок на схемі поділу ( ОСОБА_4 - №369; Цюцюра - № 460) (а.с.27-30, 111-114).

Як свідчить зміст державного акту ЯА № 380425, виданого на ім`я ОСОБА_6 , належна йому ділянка за складом суміжних землекористувачів та розміром є відмінною від земельної ділянки ОСОБА_4 .

На підставі аналізу вказаних письмових доказів суд приходить до висновку, що земельна ділянка, приватизацію якої розпочав ОСОБА_4 , та земельна ділянка, яку приватизував на набув у власність ОСОБА_6 , - є різними земельними ділянками, яким в силу допущеної помилки присвоєно ідентичний кадастровий номер. Однак, дана обставина не позбавляє позивача права захистити свої спадкові права шляхом завершення процедури приватизації земельної частки (паю), належної його батькові.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У п. 3.5 - вказано, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Аналогічна правова позиція виражена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18).

Верховний Суд в постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Відповідно до п. 3.5. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не завершив процедуру приватизації, не отримав та не зареєстрував у встановленому законом порядку державний акт, що було виготовлено на його ім`я, відомості про вказану земельну ділянку також не було внесено до Державного земельного кадастру, а також через помилкове присвоєння ідентичного кадастрового номеру іншій земельній ділянці позивач позбавлений у позасудовому порядку оформити свої спадкові права.

В той же час, оскільки спадкодавець позивача за життя розпочав процедуру приватизації земельної частки (паю), однак її не завершив та право власності на земельну ділянку не набув, то право на завершення даної процедури не припинилося внаслідок його смерті та у порядку спадкування перейшло до позивача.

Крім того, на підставі наявних у справі письмових доказів суд встановив, що , земельна частка (пай), право на завершення приватизації якої просить визнати за ним позивач, а також земельна ділянка, право на яку свого часу набув ОСОБА_6 , є різними об`єктами (мають різну площу, різних суміжних землекористувачів, різні порядкові номери на схемі поділу), що свідчить про відсутність спору про право між ОСОБА_3 та власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0019. Відтак, вимога, пред`явлена позивачем, жодним чином не порушує права нинішнього власника земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0019, оскільки позивач просить суд визнати за ним його право на завершення приватизації земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), право на яку належало спадкодавцю та посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0190727 від 31.12.1996 року, а не право на завершення приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :03:004:0019.

Також суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності твердження відповідача про необхідність заявлення окремої вимоги про скасування державного акту серії ЯА № 381725, виготовленого на ім`я ОСОБА_4 , оскільки як встановлено матеріалами справи даний державний акт не було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, тому він сам по собі не створює жодних правових наслідків ані для позивача, ані для його спадкоємців, ані для будь-яких інших третіх осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе, задовольнивши позов, визнати за позивачем право на завершення приватизації земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів» розміром 4,2 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0190727 від 31.12.1996 року, в порядку спадкування за законом смерті його батька, ОСОБА_4 .

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 право на завершення приватизації земельної частки (паю) у землі, яка перебувала у колективній власності Агрофірми «Рогозів» розміром 4,2 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості) право на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серї КВ № 019027 від 31.12.1996 року, що обула розпочата на підставі розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 18 лютого 2005 року №111.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.02.2023

Суддя Чирка С.С.