Справа № 627/900/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючої Вовк Л.В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача, адвоката Коваленко О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області,

у с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначив , що має двох братів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6 , по лінії матері ОСОБА_7 . З серпня 2023 року неповнолітній ОСОБА_5 влаштований на тимчасове перебування та виховання до позивача , так як співмешканець матері ОСОБА_2 завдав матері травм голови, від яких вона померла . З боку батька дитини ОСОБА_2 не було створено належних умов для успішного навчання дитини ОСОБА_5 , батько участі у вихованні сина не приймав , відповідач вживав спиртні напої , бив цивільну дружину, що впливало на моральний та психічний стан дітей. В зв`язку з тим , що батько ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини , просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_5 .

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позов, просять задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав , пояснивши суду , що дійсно проживав в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 , від шлюбу мають сина ОСОБА_5 . Відносини були як в звичайній сім`ї . Дитину він завжди любив та на даний час любить ще більше , займався вихованням дитини, сину приділяв увагу , вони разом багато читали , ходили до бібліотеки , лісу , цікавився його навчанням в школі , успіхами дитини , разом займалися домашнім господарством. Спиртними напоями відповідач не зловживав , оскільки є інвалідом другої групи та по стану здоров`я часто не випивав. Умови проживання були створені по можливості , сім`я проживала за рахунок пенсії. З серпня 2023 року він знаходиться в слідчому ізоляторі , зв`язку з родичами не має, тому не має можливості спілкуватися з дитиною , матеріально допомагати, хоча дуже любить дитину і хоче з ним спілкуватися .

Представник третьої особи, Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, проти позову не заперечував, просив позов задовольнити, оскільки орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача .

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник...

Підставою для звернення суду позивач ОСОБА_4 зазначив ухилення від виконання батьком ОСОБА_2 своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_5 , а саме п.2 ч.1. ст.164 СК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах , від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 01.08.2008 Качалівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, де у графі «Батько» зазначено « ОСОБА_2 , а у графі «Мати» - « ОСОБА_7 ». ( а.с. 10)

В довідці виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 15.09.2023 зазначено , що по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 ( а.с.13)

Згідно акту , складеному старостою Качалівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області Ніконовою Л. та депутатом Краснокутської селищної ради Ігнатенка В.А. від 11.08.2023 за участю класного керівника Качалівського ліцею Іменинник Ж., проведено обстеження умов проживання учня Качалівського ліцею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, по АДРЕСА_1 . В будинку умови виховання та розвитку дитини відсутні . Будинок, в якому проживає сім`я збудований в 1941 році , має одну кімнату , обладнану необхідними меблями , власної кімнати у дитини не має , інтернет відсутній , будинок опалюється дровами, водопостачання відсутнє. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_5 , вихованням сина займалася мати та брати. ОСОБА_2 часто бив співмешканку ,вживав спиртні напої , що впливало на психіку дітей . ( а.с. 14)

Згідно довідки Качалівського ліцею Краснокутської селищної ради від 30.08.2023, ОСОБА_5 навчається в ліцеї з 2015 року , є учнем 9 класу . За час навчання виявив себе старанним, активним працелюбним учнем , на уроках уважний , але часто їх пропускає, не завжди виконує домашні завдання , з однокласниками не конфліктував , врівноважений , має багато друзів . Вихованням дитини займалася мати , батько у вихованні сина участі не приймав. ( а.с.15)

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати дитини ОСОБА_7 померла в с. Павлюківка Богодухівського району Харківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Краснокутською селищною радою 14.08.2023. ( а.с. 16)

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.08.2023 , заведене кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України за повідомленням ОСОБА_6 , який виявив тіло своєї матері ОСОБА_7 без ознак життя , зі слідами насильницької смерті. ( а.с. 17)

Наказом служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 14.08.2023 за № 46 , неповнолітній ОСОБА_5 влаштований на тимчасове перебування до ОСОБА_1 з 14.08.2023 . ( а.с.18)

Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 28.11.2023 за № 317, ОСОБА_5 надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування . ( а.с. 107 )

Як свідчить рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 22.12.2023 № 369, ОСОБА_1 призначено піклувальником над дитиною ОСОБА_11 ( а.с. 109 )

Згідно характеристики , затвердженої начальником Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонером, інвалідом 2 групи, маючий вищу освіту, раніше не судимий, заарештований 11.08.2023 , прибув до СІЗО 15.08.2023 , характеризується посередньо, вимоги режиму та правила внутрішнього розпорядку СІЗО не порушує, не підтримує соціально-корисні зв`язки з родичами . ( а.с. 74)

Допитаний по справі свідок ОСОБА_6 пояснив що є рідним братом ОСОБА_5 по лінії матері ОСОБА_7 , відповідач по справі є його вітчимом , проживав свідок в родині до 2023 року , потім переїхав до м.Харкова . Відповідач ОСОБА_2 байдуже відносився до свого сина ОСОБА_5 , не цікавився його навчанням , сина посилав придбати алкогольні напої .Домашнім господарством займалися мати зі свідком. Мати та вітчим вживали спиртні напої , коли діти були малі, вітчим бив матір. Жили за рахунок пенсії вітчима та свідка.

Допитаний по справі позивач, як свідок, ОСОБА_4 пояснив суду , що його мати ОСОБА_7 співмешкала з ОСОБА_2 , від цивільного шлюбу мають спільного сина ОСОБА_5 . Свідок на протязі 10 років проживає окремо від родини в м.Харкові , приїжджав додому в с.Павлюківка не часто, один, два рази на півроку, бувало і один раз на рік . Зі слів матері в телефонному режимі , свідку відомо , що вітчим ОСОБА_2 , зловживав спиртними напоями , ображав матір. Вітчим не ухилявся від виховання сина ОСОБА_5 , але йому було все байдуже .Покійна матір більше приділяла уваги сину, займалася його вихованням , цікавилася навчанням дитини. Свідку відомо , що вдома часто виникали сварки , вітчим та покійна мати разом вживали спиртні напої, відповідач бив матір. ОСОБА_5 не бажає бачити свого батька , внаслідок смерті матері , всім дітям завдана психологічна травма.

Допитаний по справі , в присутності психолога ОСОБА_14 , неповнолітній свідок ОСОБА_5 пояснив , що дійсно з батьком , відповідачем по справі, склалися негарні відносини, батько ображав його нецензурними словами , його життям не цікавився , не приділяв дитині належної уваги, його вихованням займалася мати. Свідок часто не відвідував школу , оскільки навчальний заклад знаходиться на відстані 3 км від будинку , вдома інтернету не було, тому пропускав уроки. З батьком спілкуватися не хоче , ніяких зв`язків мати не бажає , хоче щоб батько був позбавлених батьківських прав.

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків , а також інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки і піклування, затвердженим рішенням виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області №370 від 22.12.2023 , орган опіки і піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_5 , оскільки доведено його ухиляння від виконання своїх батьківських обов`язків . Висновок обгрунтований тим , що батько дитини ОСОБА_2 перебуває в державній установі « Харківський слідчий ізолятор» в зв`язку з заведеним кримінальним провадженням та здійсненням досудового розслідування по факту вбивства ОСОБА_7 , тому він не піклується про дитину , не проявляє до сина заінтересованості, не цікавиться його станом здоров`я, успіхами, навчанням та розвитком , не спілкується з дитиною , не надає доступу до культурних цінностей . ОСОБА_2 не був присутній на засіданні комісії , але відповідно до його заяви, він не заперечує щодо позбавлення батьківських прав. Сама дитина ОСОБА_5 повідомив комісії , що не бажає бачити батька та просив позбавити його батьківських прав . Членами комісії встановлено факт свідомого та умисного невиконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо своєї дитини , відсутності з його боку будь-якої участі у вихованні , ненадання матеріальної допомоги , свідоме самоусунення від забезпечення морального та духовного розвитку дитини. ( а.с. 75-79)

Верховний Суд у своїй постанові від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 зазначив , що висновок органу опіки та піклування … не є обов`язковим для суду , та такий висновок є доказом у справі , який підлягає дослідженню та оцінці судом.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини ( ч.6 ст.19 СК України) .

Висновок органу опіки та піклування є рекомендаційним . Суд може ухвалити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Відповідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги викладене у відповідності до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується і не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Краснокутської селищної ради від 22.12.2023 через його недостатню обґрунтованість у свідомому нехтуванні відповідачем своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дитини , винної поведінки батька ОСОБА_2 до сина ОСОБА_5 .

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц викладено правовий висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Посилання позивача та його представника на те, що відповідач не приймає участі у вихованні сина та не цікавиться його долею , не заслуговує на увагу, оскільки не свідчить про винну поведінку ОСОБА_2 щодо ухилення від виховання сина і свідомого нехтування ним своїми обов`язками, так як відповідач тримається в установі попереднього ув`язнення , що є об`єктивною обставиною реальної неможливості бачитися та спілкуватися з дитиною, матеріально його забезпечувати . При цьому суд враховує , що відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав, любить дуже дитину та має інтерес до його життя , бажання бачити та спілкуватися з сином .

Показання свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 не підтверджують винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками відносно сина.

Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року).

Суд вважає, що позивачем не доведено факту свідомого , систематичного , умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. Не надано доказів того, що відповідача притягували до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків, що з ним проводилися бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування.

Суд враховує , що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведена; належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина , позивачем не надано.

Порушена кримінальна справа по факту вбивства матері дитини ОСОБА_7 , не свідчить про винність чи невинність відповідача ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні , та не є достатньою підставою для задоволення позову.

Суд зазначає, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надані безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем ОСОБА_2 , які б свідчили про ухилення від виховання сина і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України, тому позбавлення батьківських прав не буде відповідати меті цього заходу: захист інтересів дитини та стимулювання батька до належного виконання своїх обов`язків.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно його сина , не знайшли свого беззаперечного доведення, виняткових обставин для задоволення позову суду не наведено, позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання сина і свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

За таких обставин, суд вважає в позові ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , слід відмовити, однак попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина, а на службу у справах дітей за місцем проживання дитини покласти контроль за виконанням батьком своїх батьківських обов`язків відносно дитини.

Керуючись ст. 164 СК України, ст. 10, 12, 13, 81, 263-265,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на службу у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області контроль за виконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул.Охтирська,1, с-ще Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002.

Повний текст викладено 02.02.2024.

Суддя Л.В. Вовк