Номер провадження: 22-ц/813/2888/24
Справа № 947/7664/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лебедіна Юрія Ілліча на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Атланта» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Атланта» про стягнення грошових коштів в розмірі 54 487,21 грн, судового збору в розмірі 1610,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 16 000, 00 грн.

13 березня 2023 року Київський районний суд м. Одеси задовольнив заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та наклав арешт на 392/4000 часток кімнат у секції гуртожитку АДРЕСА_1 , 140, АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_1 .

21 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Лебедін Юрій Ілліч звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтувавши заяву тим, що позов заявлено щодо квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , а арешт накладено на квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , вказавши що це не співпадає з предметом позову та виходить за його межі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року заяву про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Лебедін Юрій Ілліч подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву відповідача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволені заяви представника ОСОБА_1 адвоката Лебедіна Юрія Ілліча про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав та належних доказів на обґрунтування вимог заяви для скасування заходів забезпечення позову, передбачених ст. 158 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Атланта» про стягнення грошових коштів в розмірі 54 487,21 грн, судового збору в розмірі 1610,40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 16 000, 00 грн.

- 13 березня 2023 року Київський районний суд м. Одеси в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ТОВ «Атланта, про стягнення грошових коштів в розмірі 54 487,21 грн, задовольнив заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову та наклав арешт на 392/4000 часток кімнат у секції гуртожитку АДРЕСА_1 , 140, АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_1 ;

- 21 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Лебедін Юрій Ілліч звернувся до Київського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, обґрунтувавши заяву тим, що позов заявлено щодо квартир АДРЕСА_9 , а арешт накладено на квартири АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_4 , вказавши що це не співпадає з предметом позову та виходить за його межі.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Атланта», про стягнення грошових коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 54 487, 21 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 19 500,0 грн та судовий збір 1 610,40 грн.

На час розгляду апеляційної скарги на ухвалу районного суду про відмову у скасування заходів забезпечення позову, відсутні відомості про подання апеляційної скарги і відкриття апеляційного провадження.

Проте присутній в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лебедін Ю.І. підтвердив намір оскарження рішення суду від 29.02.2024 року та звернув увагу, що на час розгляду справи апеляційним судом на ухвалу суду про відмову у скасуванні забезпечення позову, строк подання апеляційної скарги на рішення суду не сплив.

Колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що заходи забезпечення застосовуються як гарантія задоволення вимог позивача, зберігають свою дію до повного виконання судового рішення та можуть бути скасовані судом за відсутності в подальшому потреби у такому забезпеченні або якщо відпали підстави, які зумовили суд вжити такі заходи.

В той же час заявник (відповідач) в своїй заяві про скасування заходів забезпечення позову доводив не зміну обставин, що зумовили застосування таких заходів забезпечення позову, а необґрунтованість та неправомірність застосування судом цих заходів, що по суті є оспорення відповідачем ухвали про забезпечення позову.

Проте, предметом розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.

Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.

Встановивши, що заходи забезпечення позову вжиті на виконання рішення суду, а спір на час подання клопотання про скасування забезпечення позову, не був вирішений по суті і рішення суду не вступило в законну силу, суд першої інстанції вірно виходив з відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову в порядку статті 158 ЦПК України.

Ті підстави, якими представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лебедін Ю.І. обґрунтовує заяву про скасування заходів забезпечення позову та апеляційну скаргу про відмову у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, а саме: вихід за межі позовних вимог та порушення вимог щодо співмірності вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам по суті, можуть бути доводами апеляційної скарги на ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову і перегляду її законності в апеляційному порядку. Проте з такою скаргою на ухвалу про забезпечення позову скаржник не звертався і перегляд законності ухвали про забезпечення позову не є предметом апеляційного перегляду.

Доводи апеляційної скарги зведені лише до незгоди з висновком районного суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Лебедіна Юрія Ілліча - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 29.03.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова