УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 646/5892/23

провадження № 61-1127ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник - ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною вище скаргою на неправомірну бездіяльність та незаконне рішення державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 26 грудня 2013 року у цивільній справі № 646/7167/13-ц з

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 831,28 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду 16 січня 2019 року видано виконавчий лист в частині стягнення витрат зі сплати судового збору.

30 червня 2021 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1. поновлено строк пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа.

Звертаючись до суду із вказаною скаргою на дії державного виконавця,

ОСОБА_1 зазначала, що 18 липня 2023 року виконавчий лист щодо ОСОБА_2 разом із копією ухвали Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 30 червня 2021 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та заявою про відкриття виконавчого провадження поштовим відправленням з оголошеною цінністю та описом вкладення направлено до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та отримано вказаним адресатом 21 липня 2023 року.

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримала лист від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вкладенням до якого був виконавчий лист із відміткою про повернення та супровідний лист із повідомленням за № 68671

від 27 липня 2023 року, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Вказала, що рішення державного виконавця від 27 липня 2023 року про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є незаконним та неправомірним, оскільки ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, про що заявник зазначала при зверненні до державного виконавця, зокрема у заяві про відкриття виконавчого провадження, та на підтвердження чого надала копію відповідного судового рішення.

Крім того, з моменту прийняття 27 липня 2023 року державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання до направлення виконавчого документу стягувачу з повідомленням про повернення

31 серпня 2023 року пройшло більше місяця, хоча таке повідомлення мало бути направлене державним виконавцем не пізніше 28 липня 2023 року.

Відповідно, на переконання заявника, державним виконавцем вчинено неправомірну бездіяльність та порушено вимоги закону щодо передбачених законодавством строків доведення до відома сторін документів виконавчого провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2023 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 19 грудня

2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції, з висновками якого погодився суду апеляційної інстанції, мотивована тим, що 09 жовтня 2023 року постановою начальника Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинчука М.В., з власної ініціативи, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання рішень, вчинення виконавчих дій в порядку вимог норм чинного законодавства та недопущення їх порушення, в порядку статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, при перевірці ВП НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Червонозаводського районного суду м. Харкова № 646/7167/13-ц від 16 січня

2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору 1 831,28 грн визнано дії старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової М. А. такими, що суперечать вимогам статей 2, 12, 13, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання НОМЕР_1 від 27 липня 2023 року, зобов`язано державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобову М. А. або відповідального державного виконавця, який замінює останнього за територіальною дільницею виконавчих проваджень, вжити відповідних заходів, передбачених вимогами Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5, з подальшим вчиненням відповідних дій згідно до норм чинного законодавства.

Про скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання НОМЕР_1 від 27 липня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено листом від 09 жовтня 2023 року № 99192.

Постановою старшого державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лобової М. А. від 10 жовтня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа

№ 646/7167/13-ц від 16 січня 2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1 831,28 грн.

Таким чином, судами у змісті оскаржуваних судових рішень встановлено, що постановою від 09 жовтня 2023 року начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинчук М. В. за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1 встановив, що відмова у відкритті виконавчого провадження була необґрунтованою. Визнано дії державного виконавця такими, що суперечать вимогам закону, скасував постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язав державного виконавця вжити передбачених законом заходів

у виконавчому провадженні.

При цьому апеляційним судом встановлено, що на момент апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, виконавче провадження № НОМЕР_1, стягувачем

у якому є ОСОБА_1 , а боржницею ОСОБА_2 , відкрито.

Доводи ОСОБА_1 щодо необхідності часткового задоволення її скарги не свідчать про те, що визнання неправомірним рішення державного виконавця про повернення їй виконавчого документа без прийняття до виконання, як про це просить скаржниця, призведе до ефективного поновлення прав стягувача

у виконавчому провадженні, враховуючи, що порушення, допущені державним виконавцем, усунуті за наслідками перевірки виконавчого провадження начальником Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби

у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з власної ініціативи.

При цьому суди дійшли висновку, що права стягувача не можуть бути поновлені шляхом повторної констатації неправомірності дій та рішень державного виконавця. Скасування рішення державного виконавця начальником відділу вже після звернення стягувача до суду також не свідчить про те, що права

ОСОБА_1 таким чином не поновлено.

Посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для часткового задоволення її скарги у зв`язку з тим, що державним виконавцем порушено строки надсилання документів виконавчого провадження, а саме направлено їй повідомлення про повернення виконавчого документа не 28 липня 2023 року, а лише 31 серпня

2023 року апеляційним судом було відхилено, оскільки скарга ОСОБА_1 не містила жодного обґрунтування, як саме її права чи інтереси були порушені внаслідок направлення їй повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання поштовим відправленням з порушенням строку,

з урахуванням того, що в подальшому вказане повідомлення було скасоване,

а виконавче провадження відкрито.

У зв`язку із зазначеним суди дійшли висновку про відмову у задоволенні скарги.

У січні 2024 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні вимог скарги скасувати та ухвалити в зазначеній частині нове судове рішення про задоволення скарги.

Також заявник просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки на переконання заявника не заслуговує на увагу факт скасування начальником Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції постанови про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, оскільки такі дії були вчинені після звернення до суду з відповідною скаргою.

На переконання заявника помилковими є висновки судів стосовно відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки оскаржувана у судовому порядку постанова була винесена начальником Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вже безпосередньо після звернення до суду зі скаргою.

На переконання заявника, суди попередніх інстанцій мали задовольнити скаргу частково, визнати неправомірним рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу а також, відповідно, мали вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами у змісті оскаржуваних судових рішень встановлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року у цивільній справі № 646/7167/13-ц з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_1 стягнуто заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 831,28 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду 16 січня 2019 року видано виконавчий лист в частині стягнення витрат зі сплати судового збору.

30 червня 2021 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1. поновлено строк пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа.

18 липня 2023 року виконавчий лист щодо ОСОБА_2 разом із копією ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 червня 2021 року про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та заявою про відкриття виконавчого провадження поштовим відправленням з оголошеною цінністю та описом вкладення направлено до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та отримано вказаним адресатом 21 липня 2023 року.

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 отримала лист від Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вкладенням до якого був виконавчий лист із відміткою про повернення та супровідний лист із повідомленням за № 68671

від 27 липня 2023 року, про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Постановою начальника Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинчука М. В. від 09 жовтня 2023 року за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1 встановлено, що постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа без виконання була необґрунтованою.

Визнано дії державного виконавця такими, що суперечать вимогам закону, скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язано державного виконавця вжити передбачених законом заходів у виконавчому провадженні.

Відповідно до відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження № НОМЕР_1, сторони виконавчого провадження: ОСОБА_1 - стягувач, ОСОБА_2 - боржник, відкрито.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки права стягувача не можуть бути поновлені шляхом повторної констатації неправомірності дій та рішень державного виконавця.

Із вказаним висновком погоджується і Верховний Суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Пунктом 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частинами 1 та 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів

у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

За змістом частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання надсилається рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Таким чином правильним є висновок судів попередніх інстанцій стосовно відсутності підстав для задоволення скарги, оскільки, як вже зазначалося, постановою від 09 жовтня 2023 року начальник Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинчук М. В. за результатами перевірки законності виконавчого провадження № НОМЕР_1 встановив, що відмова у відкритті виконавчого провадження була необґрунтованою. Начальник визнав дії державного виконавця такими, що суперечать вимогам закону, скасував постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобов`язав державного виконавця вжити передбачених законом заходів

у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень на даний час виконавче провадження № НОМЕР_1, стягувачем у якому є ОСОБА_1 , а боржницею ОСОБА_2 , відкрито,

а факт порушення права ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні відсутній.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу заявника, що він не позбавлений можливості поновити порушені права саме у позовному провадженні, а не шляхом повторної констатації неправомірності діянь державного виконавця. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у змісті ухвали від 05 жовтня 2020 року у справі

№ 524/266/19 (провадження № 61-14272ск20).

Обов`язковими підставами визнання рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є фактичне порушення прав сторони виконавчого провадження, а не лише саме по собі недотримання ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі

№ 753/11305/18 (провадження № 61-3043св19)).

Таким чином, за наявності скасованої постанови державного виконавця, саме по собі порушення вимог закону щодо передбачених законодавством строків доведення до відома сторін документів виконавчого провадження не свідчить про наявність підстав для задоволення скарги.

Доводи касаційної скарги не свідчать про те, що часткове задоволення скарги, про що просить заявник у змісті прохальної частини касаційної скарги, призведе до ефективного поновлення прав ОСОБА_1 як стягувача у виконавчому провадженні, враховуючи, що порушення, допущені державним виконавцем усунуті за наслідками перевірки виконавчого провадження начальником Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мартинчук М. В.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, боржник - ОСОБА_2 , про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць