Справа № 203/639/23
Провадження № 2/0203/123/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Єдаменко С.В.,

при секретарі - Пилипенко А.С.,

за участю представника відповідача - адвоката Іваненкової Н.М.,

в режимі відеоконференції представника позивача - адвоката Шаповалова А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

встановив:

02 лютого 2023 року до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між її матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб 13.07.1973 року. В шлюбі ОСОБА_3 взяла прізвище « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер вітчим позивачки ОСОБА_4 . За життя він вважав позивачку дочкою, мав з нею теплі та приязні стосунки, в свою чергу позивачка відносилась до нього як до батька. Після смерті ОСОБА_4 позивачка дізналась, що згідно заповіту ОСОБА_4 спадкоємцем усього майна померлого є онук позивачки - ОСОБА_2 . Вона вважає, що цей заповіт не відповідав волі покійного, підлягає визнанню недійсним, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська (справа № 203/3494/21). Для захисту своїх прав як спадкоємиці після смерті ОСОБА_4 позивачці необхідні встановити факт родинних відносин. Разом з тим, оскільки між сторонами існує спір про право, розгляд справи в порядку окремого провадження є неможливим, у зв`язку з чим ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 грудня 2022 року у цивільній справі № 205/7480/22 її заяву було залишено без розгляду. В своїй позовній заяві позивачка просила розглянути це питання в позовному провадженні і встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є падчеркою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також стягнути з відповідача судові витрати у справі (а.с. а.с. 1 - 4).

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 36).

29 березня 2023 р. від представника позивача надійшло клопотання про виклик та допит свідків (а.с. а.с. 46 - 47).

Підготовче судове засідання 29 березня 2023 року не відбулося (а.с. 49)

Підготовче судове засідання 24 квітня 2023 року не відбулося (а.с. 60)

Підготовче судове засідання 17 травня 2023 року не відбулося (а.с. 77)

19 травня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що встановлення факту про який просить позивачка, не створює для неї жодних правових наслідків, оскільки спадкові права, якими обґрунтована позовна заява, могли б належати донці померлого ОСОБА_4 , а позивачка просить встановити, що вона є падчеркою (донькою дружини померлого). Жодних доказів на підтвердження факту проживання з померлим однією сім`єю позовна заява не містить. (а.с. а.с. 83 - 84).

Також 19 травня 2023 року від представника відповідача надійшла заява про виклик свідків (а.с. 86).

06 червня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказувалося, що оскільки між позивачкою та ОСОБА_4 склались відносини як між батьком та донькою, вони спільно проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , позивачка здійснювала догляд за ОСОБА_4 , вона набула такі ж права, які і могла б мати рідна донька померлого. Оскільки позивачка є інвалідом ІІІ групи, вона має право на обов`язкову частку у спадщині. З наведених підстав позов підлягає задоволенню (а.с. а.с. 92 - 94).

12 червня 2023 року від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він додатково просив суд стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 40 тис. грн. (а.с. а.с. 103 - 105).

В підготовче судове засідання 12 червня 2023 року з`явились представник відповідача та представник позивача в режимі відеоконференції. В даному підготовчому судовому засіданні були задоволені клопотання представника позивача та представника відповідача про виклик та допит свідків, долучено відзив на позовну заяву та відповідь на відзив до матеріалів справи, прийнято заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог. Сторони по справі вважали за можливе призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу № 203/639/23 до розгляду в судовому засіданні 06 липня 2023 року (а.с. а.с. 110, 116).

В судове засідання 06 липня 2023 року з`явились позивачка та її представник, відповідач (який надав згоду на допит його в якості свідка) та представник відповідача, а також свідки у справі.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовну заяву та просили її задовольнити. Позивачка наполягала, що проживала з померлим ОСОБА_4 однією сім`єю, а також, що між ними фактично склались відносини як між донькою та батьком.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач стверджував, що жодних близьких та сімейних стосунків між позивачкою та ОСОБА_4 не було.

В судовому засіданні 06 липня 2023 року було допитано в якості свідка відповідача ОСОБА_8 , а також свідка ОСОБА_9 .

В судовому засіданні було оголошено перерву до 22 серпня 2023 року для виклику інших свідків (а.с. 133).

Судове засідання 22 серпня 2023 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 14 вересня 2023 року (а.с. 145).

В судове засідання 14 вересня 2023 року з`явились представники сторін та свідки. В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . В судовому засіданні було оголошено перерву до 04 жовтня 2023 року.

В судове засідання 04 жовтня 2023 року учасники справи не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 06 листопада 2023 року (а.с. а.с.168, 171).

В судове засідання 06 листопада 2023 року учасники справи не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 30 листопада 2023 року (а.с. а.с. 182, 184).

Судове засідання 30 листопада 2023 року не відбулось через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 12 січня 2024 року.

В судове засідання 12 січня 2024 року, в якому розгляд справи було завершено, з`явились представники сторін.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась позивачка ОСОБА_13 , її батьками були ОСОБА_14 та ОСОБА_3 . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

22 січня 1977 року між позивачкою, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 було укладено шлюб, в якому позивачка взяла прізвище « ОСОБА_16 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 5 від 12 серпня 2021року (а.с. 16).

22 червня 1983 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_15 було розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 5 від 12 серпня 2021року (а.с. 16 на зв.).

07 грудня 1991 року між позивачкою ОСОБА_17 та ОСОБА_18 було укладено шлюб, в якому позивачка взяла прізвище « ОСОБА_19 », що підтверджується копіє свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 17).

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем є спір про визнання заповіту недійсним, який розглядається в порядку цивільного судочинства в Кіровському районному суді міста Дніпропетровська (цивільна справа № 203/3494/21), рішення в якому наразі не прийнято.

При вирішенні питання щодо позовних вимог по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правової позиції, зазначеної в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у цивільній справі № 691/1237/20, зазначено наступне:

«Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Ураховуючи викладене, висновок судів про те, що цивільна правоздатність ОСОБА_2 і ОСОБА_3 припинилась після їх смерті, тому вимога позивачки про встановлення між останніми, як матір`ю та дочкою, родинних відносин суперечить нормам цивільного права, є безпідставним, оскільки позивачка просила встановити факт родинних відносин між її матір`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , так як він безпосередньо породжує юридичні наслідки, а саме право ОСОБА_1 на спадщину, спірну земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Суди не врахували, що встановлення юридичного факту, а саме родинних відносин між померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням народження у ОСОБА_2 дочки - ОСОБА_3 , тобто існування відповідного юридичного факту, що передбачено у Главі 6 Розділу IV ЦПК України, як спеціальний процесуальний інструмент для захисту відповідних прав.

По суті суди застосували правову позицію Верховного Суду про те, що відносно померлих позовні вимоги не можуть заявлятися, так як померлі особи не мають цивільної процесуальної правосуб`єктності, хоча безпосередньо на неї не послалися. Проте суди не звернули уваги на те, що такий висновок стосується виключно позовного провадження, де заявлені вимоги щодо спору про право. Разом з тим, у цій справі ОСОБА_1 заявила вимогу про встановлення факту родинних відносин у порядку окремого (безспірного) провадження (пункт 1 частини першої статті 315 ЦПК України), у ЦПК України передбачено встановлення юридичного факту (в окремому провадженні і вимога про визнання права на спадщину)».

Таким чином, Верховний Суд в своїй постанові зазначає, що передумовою встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку позовного провадження є наявність певної позовної вимоги про захист порушеного чи оспореного права або законного інтересу, для вирішення якої і необхідно встановити цей факт.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

На виконання цієї норми судом в підготовчому судовому засіданні роз`яснено позивачці та її представнику право пред`явити позовну вимогу про захист порушеного права, для захисту якого необхідно встановити юридичний факт, зазначений в первісній позовній заяві.

Вказаним правом позивачка не скористалась.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки заявлена вимога про встановлення факту родинних відносин не пов`язана з будь-якою іншою позовною вимогою про захист права чи законного інтересу, а також у зв`язку з тим, що позивачкою не визначено конкретної мети, для якої необхідно встановити цей факт в позовному провадженні.

При цьому, наявність чи відсутність у позивачки права на оспорювання заповіту в цивільній справі № 203/3494/21, що розглядається Кіровським районним судом міста Дніпропетровська, на підставі певних родинних чи сімейних відносин, як одна з фактичних обставин, має бути перевірена судом саме у тій цивільній справі. Якщо ж позивачка вважає, що вона набула право на спадкування певного майна з інших підстав, вона не позбавлена права звернутись з відповідним позовом, в межах розгляду якого судом будуть з`ясовані відповідні фактичні обставини.

У зв`язку з відмовою в позові на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачки відшкодуванню не підлягають та покладаються на неї.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 12 - 14, 141, 173, 246, 270, 430 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня підписання його повного тексту.

Повний текст рішення складено 22.01.2024 року.

Суддя С.В. Єдаменко