Справа № 308/905/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Майор Ю.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_3 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.10.2018 року, справа №308/5578/18, з відповідача ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення ними повноліття. Позивач вказує, що на даний час діти проживають разом з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно зріс.

Також вказала, що відповідач після ухвалення рішення про стягнення аліментів тривалий час працює за кордоном, у м. Злін, Чеська республіка. Відповідач займається підбором персоналу для роботи на завод «Лего» та добре заробляє, а отже може надавати допомогу на утримання дітей у розмірі більшому за 1500,00 грн. Позивач вказує, що матеріальний стан відповідача змінився. Стосовно розміру щомісячного заробітку позивачці не відомо нічого, така інформація від неї приховується, про те їй достеменно відомо, що його фінансовий стан значно покращився після прийняття рішення про стягнення аліментів.

Позивач зазначає, що відповідач інших утриманців не має, нової сім`ї не створив, отже має можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, є фізично здоровим та працездатним. Вказує, що по мірі підростання дітей, її грошові витрати значно зросли, витрати на одяг, підручники, шкільну та спортивну форму, відвідування гуртків та підготовку у репетиторів, а присуджена 1500,00 грн. сума на сьогоднішній день є замалою, для дитини відповідного віку, тому позивачка не взмозі самостійно на належному рівні їх забезпечувати.

У зв`язку з наведеними обставинами, оскільки матеріальний стан відповідача змінився, позивач вважає наявні підстави для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року з 1500, 00 гривень до 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення повноліття дітьми , а відтак позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі з 1500, 00 гривень на 4000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ними повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Вказала, що їй відомо зі слів знайомих, що відповідач вісім років працює за кордоном, у Чеській республіці.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Вказала, що у відповідача після ухвалення рішення про стягнення аліментів змінився матеріальний стан , працює за кордоном, у м. Злін, Чеська республіка. На час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відповідач не працював. Витрати позивача на утримання дітей значно зросли.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав викладених у відзиві. Наголосила на тому, що відсутні будь-які докази покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а тому зазначені у позовній заяві обставини не є підставою для збільшення розміру аліментів, у зв`язку з чим просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Вказала, що відповідач працює в Чеській республіці, згідно довідки про доходи отримує заробітну плату в сумі 15 890 чеських крон, що становить 26 536,00 грн., несе щомісячні витрати на найм житла у розмірі 8000 чеських крон, а відтак його чистий дохід становить 13 176 грн. на місяць.

Заяви, клопотання: 29.05.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи. 12.09.2023 року представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

16.02.2023 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Заслухавши вступне слово позивача та його представника, представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Як встановлено судом, рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 03 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Підставою для подання вказаного позову, позивачем зазначено - зміна матеріального стану платника аліментів, що пов`язана із працевлаштуванням відповідача .

Судом встановлено, що згідно довідки про доходи ОСОБА_4 №281 за період з 01.02.2022 по 31.12.2023 року видана EchoMONT s.r.o. IC08256489 останньому нараховано дохід у сумі 15 890, 000 чеських крон щомісячно.

Судом встановлено, що згідно довідки про доходи ОСОБА_4 №293 за 2023 рік видана EchoMONT s.r.o. IC08256489 останньому нараховано дохід у сумі 15 890, 000 чеських крон щомісячно.

Згідно п.1 розділу "Строк оренди та розірвання договору оренди" умов договору оренди квартири від 03.01.2021 року укладеного між ТОВ "ЕхоМОНТ" та ОСОБА_4 встановлено, що договір оренди квартири укладається на невизначений строк, починаючи з 01.04.2021 року. Згідно п.1 розділу "Вартість оренди та послуг, умови оплати, грошове забезпечення" даного договору орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 8000,00 чеських крон на місяць.

Нормативно правове обґрунтування Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батькам, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 рок у №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, яка діє на час розгляду справи, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2024рік" затверджено на 2024 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: 1 січня 2024 року - 3196 гривень.

Та обставина, що з віком потреби дітей зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Також слід визнати, що змінилися потреби в коштах для утримання і розвитку дітей, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки відповідач після ухвалення рішення про стягнення аліментів працевлаштувався, отримує стабільний, офіційний дохід то дана обставина свідчить про покращення його матеріального становища.

Отже, на думку суду, з огляду на те, що з моменту ухвалення рішення від 03.10.2018 року відповідач працевлаштувався, отримує стабільний, офіційний дохід ,то зазначені вище обставини, самі по собі свідчать про покращення майнового стану відповідача , що в свою чергу є достатньою підставою для збільшення розміру аліментів.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано довідку про доходи та договір оренди житла, які свідчать про його матеріальний стан.

З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено.

При цьому, суд вважає необґрунтованою, заявлену позивачем, вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки позивачем не представлено суду доказів, що саме такі витрати необхідні для належного утримання кожної дитини, а також не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.

Позивачем по справі не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів, і не довела спроможності відповідача сплачувати аліменти на дітей у визначених нею сумах.

Отже, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, суд, враховує матеріальний стан відповідача; відсутність у відповідача на утриманні інших дітей; відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо зареєстрованого за відповідачем права власності на нерухомість, грошові кошти, корпоративні права, об`єкти інтелектуальної власності, автомобілі, інше, а також відсутність доказів про витрати відповідача більше десяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Крім того, визначаючи такий розмір аліментів, суд також враховує, що законодавець покладає обов`язок з утримання дітей на обох батьків.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері , так і батька.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 2500 ,00 грн. на кожну дитину, що відповідатиме 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, станом на 1 січня 2024 року.

Що стосується доводів позивача про те, що вона несе витрати за індивідуальні уроки для кожної дитини з вивчення англійської мови, суд виходить з наступного.

Додаткові витрати на дитину не є аліментами (коштами на утримання дитини).

Додаткові витрати на дитину, це витрати, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказаний перелік особливих обставин не є вичерпним і встановлюється індивідуально у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати на дитину підлягають до сплати незалежно від вирішення питання про сплату аліментів на утримання дитини, відсутності вимог про сплату аліментів, припинення права на аліменти (в порядку визначеному ст. 190 СК України).

Аліменти це кошти на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити базові матеріальні умови для життя дитини: оплату харчування, предметів гігієни, шкільного приладдя, спожитих дітьми комунальних послуг, лікування нескладних захворювань та інше. Проте інколи діти потребують додаткових, більш значних коштів для нормального розвитку.

Отже, розвиток здібностей дитини є додатковими витратами, які не взаємопов`язані із розміром аліментів, стягуваних на утримання дитини, та не можуть слугувати підставою для збільшення розміру аліментів.

Виходячи з вищенаведеного, зазначені позивачкою обставини не є підставою для зміни розміру аліментів після початку їх стягнення за рішенням суду.

Що стосується доводів позивача про зміну законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину як на підставу для збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Отже, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17 та від 17 січня 2019 року у справі № 720/1119/17.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 .

Зважаючи на викладене, доводи позивача про зміну законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину як на підставу для збільшення розміру аліментів не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що відповідач є молодою, здоровою людиною без якихось вад зі здоров`ям, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та має бути не меншим 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на інтереси дітей, з точки зору стабільності врегулювання правовідносин між сторонами, підходячи системно до даної ситуації, з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дійсної участі батька у їх утриманні, а також покладення обов`язку утримання дітей на обох батьків, суд приходить до висновку, що слід позов задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року до 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Такий розмір аліментів відповідатиме принципу добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому суд вважає, що оскільки позивач за подання позову звільнена від сплати судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 , в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2018 року в справі №308/5578/18 та стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання : АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи із дня набрання даним рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ) на користь держави суму судового збору в розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 );

Дата складання повного тексту судового рішення - 05.02.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца