КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5786/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину у загальному розмірі 25712,02 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01.06.2021 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач відмовляється брати учать у додаткових витратах на дитину. Позивач зазначає, що донька займається танцями на пілоні, що необхідно їй за станом здоров`я та з метою фізичного розвитку. Вартість пробного місяця навчання коштувало у березні 2023 року 300 грн, а з квітня по вересень вартість місячного навчання коштує 1500 грн. Окрім того у зв`язку з військовим станом донька вимушено пропускає заняття в школі, відтак з серпня 2022 року по вересень 2023 рік відвідує заняття з репетитором, вартість місячного навчання становить 500 грн. Відтак, з серпня 2022 року по вересень 2023 рік позивач витратила на утримання доньки 16300,00 грн (9300 грн - витрати понесені з заняттями по танцям, 7000 грн - витрати по оплаті репетитора з англійської мови).

Також, за станом здоров`я та рекомендаціями лікарів донька має потребу в оздоровленні на морі, відтак позивач з 10.06.2023 року по 20.06.2023 року вивозила доньку до моря в Хорватію, вартість подорожі склала 21172,69 грн та до ОСОБА_4 на оздоровлення, вартість подорожі становить 7951,35 грн.

Крім того, позивач організовує довкілля для доньки, відвідує з нею кафе та розважальні центри з метою повноцінного розвитку дитини, купує іграшки та приладдя. Оскільки відповідач не бере ніякої участі у цих витратах, просить стягнути з відповідача половину фактично понесених витрат, враховуючи додаткові витрати на спеціальний одяг для заняття, взуття, канцтовари та проїзд, лікування доньки, що становить 5000 грн на місяць.

За викладених обставин позивач просить: стягнути з відповідача оплату додаткових витрат на доньку, ОСОБА_3 в розмірі 5000 грн щомісячно і до досягнення повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача одноразову оплату додаткових витрат у розмірі 22712,02 грн та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово в розмірі 22712,02 грн (двадцять дві тисячі сімсот дванадцять гривень 02 копійки), витрати на правничу допомогу в сумі 8365,00 грн (вісім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, 29 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що апелянт вважає, що позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини саме за допомогою репетиторів, при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, в тому числі - дистанційного, не навела мотивів вибору саме цих репетиторів, що зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгодженні питання щодо навчання дитини.

Також позивачем на власний розсуд приймалось рішення про час, терміни та місце відпочинку дитини з 10.06.2023 року по 20.06.2023 року позивач вивозила доньку на мору в Хорватію та до ОСОБА_4 на оздоровлення.

Звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що витрати на репетиторів з вивчення англійської мови та інших предметів не є звичайними, а викликані особливими обставинами, пов`язаним з розвитком дитини та таланту щодо цих наук, також позивачем не подано доказів того, що між нею та відповідачем було узгоджено таке питання в частині, що стосується вартості, а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати вказані витрати додатковими у розумінні ст. 185 СК України.

Також вказує, що позивач не звернула до примусового виконання виконавчий лист про стягнення із відповідача аліментів за рішенням Дарницького районного суду м. Києві від 01.06.2021 року. Відповідач регулярно здійснює виплату аліментів, у термін і строки, які ним визначались на свій розсуд.

Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення нею додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини наявних у неї здібностей, талантів, або у зв`язку її хронічною хворобою. Та головним чином, позивачем не доведено, що такі витрати не охоплюються присудженими судом аліментами.

На адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача вказує, що у ОСОБА_3 є талант у танцях на пілоні, вона займається з березня 2022 року, окрім цього їй це необхідно і за станом здоров`я та з метою її фізичного розвитку. Також у ОСОБА_3 є здібності до вивчення іноземної мови, оскільки вона хоче вільно спілкуватись з однолітками подорожувати за кордоном, і позивач не хоче обмежувати доньку у розвиванні цих здібностей. Також за станом здоров`я та рекомендацією лікарів донька потребувала відпочинку та оздоровлення на морі. Звертає увагу суду на те, що ці поїздки були узгодженні з відповідачем, а тому його твердження, що ним не узгоджувались додаткові витрати на дитину є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в апеляційній скарзі.

Вказує, що оскільки ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, остання організовує дозвілля доньки, відвідує з нею кафе та розважальні центри саме з метою повноцінного розвитку дитини, купує їй різні розвиваючі іграшки та приладдя, оплачує додаткові заняття, таким чином несе більше витрат на її утримання ніж відповідач. Оскільки відповідач не бере ніякої участі у витратах на дитину, позивач законно просить стягнути з нього половину фактично понесених витрат, таким чином вважає, що рішення Дарницького районного суду міста Києва є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що вважає версію позивача вірогідною та доведеними обставини, що зумовили понесення нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з оплатою танців та репетитора з англійської мови дитині, що є схильною до даного виду занять.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Також частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що пов`язані з оздоровленням дитини на морі, в горах витрати дійсно пов`язані із певними особливими її потребами. Так, слід вважати загальновідомим той факт, що перебування у горах чи на морі добре впливає на організм дитини, сприяє його зміцненню, покращенню імунітету, збільшенню опірності організму до хвороби, тощо, що в подальшому не може не впливати на стан здоров`я дитини, зокрема, в осінньо-зимовий період. При цьому в умовах війни, оздоровлення дитини є необхідним та таким, що зумовлено особливими обставинами.

Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Також відмовляючи в задоволенні стягненні додаткових витрат в розмірі 5000 грн в місяць, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що стягнення з відповідача додаткових витрат на спеціальний одяг для заняття, взуття, канцтовари та проїзд, лікування доньки, що становить 5000 грн на місяць зумовлені розвитком особливих здібностей дитини, а тому суд приходить до висновку, що вони не є додатковими витратами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №320/383/19 провадження №61-18284св19.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2021 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.02.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-12).

Встановлено, що рішення суду на примусовому виконанні не перебуває, відповідач добровільно сплачує аліменти.

Відповідно до довідки № 18/09/23 від 18.09.2023 року ФОП ОСОБА_7 підтвердила, що ОСОБА_3 дійсно відвідує заняття з англійської мови з серпня 2022 року по вересень 2023 року, вартість занятть складає 500 грн за місяць (а.с. 22).

В якості доказів оплати за навчання та занять з танців позивачем надано квитанції в період серпень 2022 року по вересень 2023 року, вартість яких складає 1500 грн на місяць (а.с. 16-21, 23-24).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що понесення позивачем додаткових витрат на дитину, пов`язаних з оплатою танців та репетитора з англійської мови дитині, викликані особливими обставинами, розвитком здібностей дитини щодо танців та з урахування визначеної законом України англійської мови, як мови, якою повинні володіти державні службовці та працівники екстрених служб, вважає вивчення мови буде сприяти розвитку лінгвістичних здібностей дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що витрати на репетиторів з вивчення англійської мови та інших предметів не є звичайними, а викликані особливими обставинами, пов`язаним з розвитком дитини та таланту щодо цих наук, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки репетитор з англійської мови розвиває лінгвістичні здібності дитини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що позивачем на власний розсуд приймалось рішення про час, терміни та місце відпочинку дитини з 10.06.2023 року по 20.06.2023 року позивач вивозила доньку на море в Хорватію та до ОСОБА_4 на оздоровлення, оскільки в матеріалах справи відсутнє погодження таких відпочинків з відповідачем.

Отже рішення суду першої інстанції в частині стягнення цих додаткових витрат підлягає скасуванню, та ухваленню нового рішення про відмову в задаволенні цих позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частинні стягнення 50% додаткових витрат на танці, що становить 4650 грн (9300 грн /50%) та репетитора з англійської мови, що становить 3500 (7000 грн /50%).

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмову в задоволенні стягнення додаткових витрат в розмірі 5000 грн що місяця, оскільки позивачем не доведено, що стягнення з відповідача додаткових витрат на спеціальний одяг для заняття, взуття, канцтовари та проїзд, лікування доньки, що становить 5000 грн на місяць зумовлені розвитком особливих здібностей дитини.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача булопорушено відповідачем.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору.

Так, п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За подання апеляційної скарги відповідач сплатив судовий збір у розмірі 1610,4 грн.

Предметом позову є стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 22712,02 грн.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що слід компенсувати судовий збір у розмірі 577 грн 87 коп. (8150 * 1610,4/ 22712,02) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за заняття з танців в розмірі 4650,00 грн (чотири тисячі шістсот п`ятдесят гривень), за заняття з англійської мови в розмірі 3500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень) та витрати на правничу допомогу в сумі 8365,00 грн (вісім тисяч триста шістдесят п`ять гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 577 грн 87 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «01» лютого 2024 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко Д.Р. Гаращенко В.І. Олійник