Справа № 361/2527/23
Провадження № 2/361/744/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

представника позивача Синиченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Фарби Україна про стягнення пені за договором, -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2023 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом до ТОВ ?ВКФ ?Фарби Україна? та просила стягнути з відповідача на свою користь за Договором №78/ЗН/ШК від 19.11.2015 року пеню в розмірі 5795 988 гривень 30 коп. та судові витрати.

Свій позов обґрунтувала тим, що 19 листопада 2015 року, між ОСОБА_1 та ТОВ ?ВКФ ?Фарби Україна? укладено договір №78/3Н/ШК купівлі-продажу майнових прав, згідно з умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання забезпечити будівництво та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046, право на спорудження якого виникло в нього на підставі Договору №28/05 Ф3/14 від 28.05.2014 року, укладеного з Державним ВНЗ ?Київський індустріальний коледж?, та передати позивачу майнові права на об`єкт нерухомості - розташований в будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,11 кв.м.

При цьому, за умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 договору позивач зобов`язався оплатити майнові права на офіс № 1, орієнтовна вартість якого складає 529 314,00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача до 11.02.2016 року частинами у визначеному порядку:

- 50 % вартості об`єкту фінансування, а саме 258 489,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 43081,50 грн., до 24.11.2015 року включно;

- 50 % вартості об`єкту фінансування, а саме 270 825,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 45137,50 грн., до 11.02.2016 року включно;

по Фіксованій вартості метра квадратного 15 000,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20 % - 2500,00 грн.

20 листопада 2015 року позивачем сплачено 258489,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджуєтся платіжним доурченням № 1 АТ УкрСиббанк.

11 лютого 2016 року позивачем сплачено 270825,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача, що стверджується платіжним дорученням № 1 АТ ?УкрСиббанк?.

12 лютого 2016 року за підписом відповідача, позивачу видана довідка про 100% фінансування згідно Договору № 78/ЗН/ШК купівлі-продажу майнових прав від 19.11.2015 року, відповідно до якої позивач сплатила відповідачу 529314,00 грн., що складає 100 відсотків вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та після завершення будівництва гарантує передачу: офісу № 1, секції 3, цокольного поверху, загальною площею 36,11 кв.м.

Статтею 5 Договору № 78/ЗН/ШК купівлі-продажу майнових прав від 19 листопада 2015 року, передбачені права та обов`язки сторін.

Відповідно до п. 5.2.5. продавець зобов`язаний забезпечити будівництво Об`єкту капітального будівництва та введення його в експлуатацію в термін, зазначений в п. 2.4. данного Договору.

Відповідно до п. 2.4. умов Договору встановлений термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкту капітального будівництва 4-й квартал 2016 року.

Однак, незважаючи на повну сплату позивачем вищенаведеної суми коштів та обумовлену сторонами у договорі дату завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва, відповідач в зазначений термін будівництво будинку не завершив, та, відповідно, не ввів його в експлуатацію.

Таким чином, з боку відповідача має місце невиконання умов Договору № 78/ЗН/ШК.

За вказаних обставин, а також відповідно до положення Закону України ?Про захист прав споживачів?, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає до стягнення пеня у розмірі 3% загальної вартості замовлення (об`єкту нерухомості), що становить 5 811 867,72 грн., яка нарахована за 12 місяців з 28.03.2022 року по 27.03.2023 року.

Розрахунок пені здійснювався за формулою: 3 % від 529 314,00 грн. = 15879,42 грн.

15879,42 х 365 днів (12 місяців) = 5795988,30 грн.

На офіційні звернення, в тому числі адвокатський запит № 8 від 01.03.2023 року, ТОВ ?ВКФ ?Фарби Україна? відповіді про стан об`єкту будівництва та порядку передачі його у власність позивача не надало.

Позивач зазначила, що за таких обставин, позивач, як споживач, вправі вимагати від відповідача стягнення неустойки, передбаченої ч. 5 ст. 10 цього Закону України ?Про захист прав споживачів? у вигляді пені в розмірі 3 % загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, який входить у річний строк позовної давності.

07 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 13 липня 2023 року.

14 червня 2023 року представник відповідача подала до суду відзив, в якому просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що п. 2.4. Договору дослівно визначено: ?Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва - 4 квартал 2016 року?.

Тобто, обгрунтовуючи обставину про порушення відповідачем умов договору, позивач умисно вдається до підміни понять та зазначає висновки, що суперечать умовам укладеного між сторонами договору.

Відповідач заперечує факт порушення ним умов договору та вважає сформовані позивачем припущення порушення такими, що обумовлений помилковим тлумаченням його умов.

Тобто, при підписанні договору, сторони узгодили умови викладені у ньому, як прийнятні для себе та, відповідно, зобов`язались дотримуватися цих умов.

При укладенні договору сторони погодили лише запланований, тобто орієнтовний, термін будівництва, що не може тлумачитись, як кінцевий та остаточний термін за сплином якого, зобов`язання відповідача може вважатись порушеним або невиконаним.

Буквальне тлумачення п. 2.4. Договору дає можливість визначити, що сторонами обумовлено запланований, тобто попереній, орієнтовний тощо термін завершення будівництва.

У випадку обумовлення сторонами остаточного терміну виконання зобов`язання, за правилами ділового обороту, у договорі мало б бути зазначено формулювання подібне до наступних: ?не пізніше 4 кварталу 2016 року? або ?у строк до 1 кварталу 2017 року?, тощо, однак укладений між сторонами договір таких або схожих формулювань не містить.

Звертає увагу суду на той факт, що зазначений п. 2.4. договору викладений у простій, зрозумілій та легкій для сприйняття формі, без застосування складної юридичної термінології, що в свою чергу унеможливлює помилкове розуміння позивачем зазначеного пункту в момент укладення договору та помилкового сприйняття запланованого строку, як остаточного.

Тобто, завершення будівництва та введення в експлуатацію об`єкта капітального будівництва у строк, що перевищує визначений в п. 2.4 Договору запланований строк, не може вважатись порушенням, оскільки згоди щодо кінцевого строку завершення будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва сторонами не досягнуто, словосполучення ?будуть виконані такі загально будівельні роботи? не свідчить і не може свідчити про те, що такі роботи будуть виконані відповідачем, оскільки жодне положення укладеного договору зазначених обов`язків відповідача - не містить.

Жодне положення договору не містить в собі обов`язку відповідача здійснити будівельні роботи, здійснити будівництво, монтаж або виконати будь-які інші роботи, що і обумовлює не зазначення позивачем відповідних положень у тексті позову.

Крім того, наведений позивачем КВЕД існує станом на дату звернення із позовом, однак перелік КВЕД відповідача, наявний станом на дату укладення договору позивачем не наводиться.

Однак, незважаючи на відсутність або наявність тих чи інших КВЕД варто акцентувати увагу на тому, що наявність або відсутність будь-якого КВЕД не змінює положень укладеного між сторонами договору, не визначає додаткових обов`язків відповідача та не змінює його статус відповідно до умов договору.

Відтак, посилання позивача на наявність у відповідача КВЕД 41.20 є неспроможним та фактично, не свідчить ні про що інше, аніж про відсутність дійсних та обгрунтованих правових підстав позову та наявність наміру нівелювати умови укладеного між сторонами договору надуманими висновками та припущеннями.

Укладений між сторонами договір не містить жодного положення, ознаки або риси, яка б могла хоча б гіпотетично стверджувати про можливість визнання договору купівлі-продажу майнових прав змішаним та таким, що містить елементи договору підряду.

Відтак, умови від позивача про те, що укладений між сторонами договір є змішаним, є неспроможним внаслідок його формування через призму суб`єктивного сприйняття норм матеріального права та їх помилкового тлумачення.

Відповідач категорично заперечує можливість застосування до наявних правовідносин положень ЗУ ?Про захист прав споживачів?.

Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які не регулюються ЗУ ?Про захист прав споживачів?, а регулюються Цивільним кодексом України.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Право на стягнення пені як таке, виникає лише у правовідносинах, що виникли з договорів, предметом яких є виконання робіт або надання послуг.

Натомість, укладений між сторонами договір ані виконання робіт, ані надання послуг не передбачає, не містить строку виконання робіт або надання послуг, вимоги до обсягів робіт/послуг, їх якості, умови прийняття-передачі тощо.

13 липня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 19 жовтня 2023 року.

02 жовтня 2023 року представник відповідача подала додаткові письмові пояснення, в яких просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Посилалась на те, що позивач удруге звертається із аналогічним позовом (з аналогічним предметом та підставами) до відповідача, а поточний позов за своїм змістом є фактично копією, з додаванням посилання на практику суду першої інстанції, позовної заяви, що розглядалась Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №761/31590/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ?ВКФ ФАРБИ УКРАЇНИ? про стягнення пені. У зазначеній справі, Броварським міськрайонним судом Київської області у складі судді Радзівіл А.Г. вже вирішено аналогічні позовні вимоги та 26 листопада 2021 ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Відповідач вважає, що задоволення позовної заяви та стягнення із нього пені, суперечитиме закону та актуальній судовій практиці Верховного Суду у справах з аналогічними правовідносинами.

Відповідач вважає неможливим застосування до наявних правовідносин приписів ч. 5 ст. 10 ЗУ ?Про захист прав споживачів? неможливим, а право позивача на стягнення з Відповідача пені надуманим та таким, що сформоване внаслідок помилкового тлумачення норм матеріального права.

Отже, виконавець, в розумінні ЗУ ?Про захист прав споживачів? може бути виключно суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідач наголошує, що відповідно до умов укладеного договору зобов`язання щодо виконання робіт або надання послуг позивачу, відповідачем на себе не приймалось.

В судовому засіданні представник позивача позові вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 листопада 2015 року, між ОСОБА_1 та ТОВ ?ВКФ ?Фарби Україна? укладено договір №78/3Н/ШК купівлі-продажу майнових прав, згідно з умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання забезпечити будівництво та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - житлового будинку з нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :91:050:0046, право на спорудження якого виникло в нього на підставі Договору № 28/05 Ф3/14 від 28.05.2014 року, укладеного з Державним ВНЗ ?Київський індустріальний коледж?, та передати позивачу майнові права на об`єкт нерухомості - розташований в будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 36,11 кв.м.

При цьому, за умовами п.п. 4.2, 4.3, 4.3.1 договору позивач зобов`язалася оплатити майнові права на офіс № 1, орієнтовна вартість якого складає 529314,00 грн., перерахувавши кошти на поточний рахунок відповідача до 11.02.2016 року частинами у визначеному порядку:

- 50 % вартості об`єкту фінансування, а саме 258489,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 43 081,50 грн., до 24.11.2015 року включно;

- 50 % вартості об`єкту фінансування, а саме 270825,00 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 45 137,50 грн., до 11.02.2016 року включно;

по Фіксованій вартості метра квадратного 15 000,00 гривень, в т.ч. ПДВ 20 % - 2 500,00 грн.

20 листопада 2015 року, згідно платіжного доручення № 1, позивачем сплачено 258489,00 грн. на разрахунковий рахунок відповідача, що стверджується платіжним дорученням № 1 АТ ?УкрСиббанк?.

11 лютого 2016 року, згідно платіжного доручення № 1, позивачем сплачено 270 825,00 грн. на разрахунковий рахунок відповідача, що стверджується платіжним дорученням № 1 АТ ?УкрСиббанк? .

12 лютого 2016 року за підписом відповідача, позивачу видана довідка про 100% фінансування згідно Договору № 78/ЗН/ШК купівлі-продажу майнових прав від 19.11.2015 року, відповідно до якої позивач сплатила відповідачу 529314,00 грн., що складає 100 відсотків вартості майнових прав на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 та після завершення будівництва гарантує передачу: офісу № 1, секції 3, цокольного поверху, загальною площею 36,11 кв.м.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, а з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Положеннями статті 1 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція (пункт 7); споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої у разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання у натурі.

Пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів, застосовується у разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму або дохід в іншій формі.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184 цс 20).

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відтак для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. При цьому переважно наголошується, що послуга тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення діяльності) і навіть невіддільна від них, але все ж таки не збігається з такими діями (діяльністю) й існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, що споживається в процесі вчинення відповідних дій (здійснення діяльності) виконавцем.

Згідно з приписами пункту 17 частини першої статті 1 Закону України Про захист прав споживачів послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У цьому випадку вкладається істотно розширений зміст: послугами згідно із цим Законом є всі види комерційної взаємодії суб`єктів господарювання зі споживачами, які не вписуються в набагато більш конкретні й чіткі визначення понять товари та роботи і є набагато ширшими за аналогічне поняття, що вжите в ЦК України, адже включає в себе, наприклад, прокат, який ЦК України однозначно кваліфікується як різновид договору майнового найму.

У загальноприйнятому розумінні поняття вартість послуги - це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що дійсний зміст положень частини п`ятої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору.

У такому разі згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 ЦК України). Тобто сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів.

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів позивачу належить відмовити, оскільки укладений між сторонами договір про інвестування у будівництво житла не передбачає розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі. А позивачем неустойка обчислена від вартості об`єкта інвестування.

Вказана позиція визначена у постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі за № 591/19/20.

Отже, суд дійшов висновку у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України ?Про захист прав споживачів? та із врахуванням встановених обставин, поданих доказів позивачу слід відмовити.

Керуючись ст. ст.76-83, 264, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ Фарби України на користь ОСОБА_1 за договором № 78/3Н/ШК від 19.11.2015 року пені в розмірі 5795988 (п`ять мільйонів сімсот дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 30 коп., судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.