ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/5483/21
Провадження № 22-ц/821/32/24
категорія: 304090200

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Карпенко О. В.,

секретаря: Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач: акціонерне товариство «КОМІНБАНК»,

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Филь Олександра Миколайовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у складі: головуючого судді Борейка О. М., повний текст рішення складено 14 серпня 2023 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року АТ «КОМІНБАНК» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

Позовні вимоги мотивувало тим, що 19 вересня 2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08/2006/840к632, згідно умов якого ВАТ «КБ «Надра» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 25800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних терміном повернення до 05 вересня 2025 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих останнім на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року.

Згідно з п. 1.2 договору поруки від 19 вересня 2006 року, ОСОБА_2 відповідає перед ВАТ «КБ «Надра» в повному обсязі.

15 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни, та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», було укладено договір № GL48N71870_IW про відступлення прав вимоги.

Згідно з п. 1 договору про відступлення прав вимоги № GL48N71870_IW від 15 липня 2020 року, на умовах, визначених цим договором, ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

29 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» був укладений договір № 2907/01 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступає ТОВ «ФК «Венера Фінанс» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

08 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Венера Фінанс» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» був укладений договір № 0709/01 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Венера Фінанс» відступило АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

11 вересня 2020 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» та АТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений договір № 11/09-1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» відступило АТ «Комерційний Індустріальний Банк» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2

16 вересня 2020 року листом за № 15.1-5471 АТ «Комерційний Індустріальний Банк» повідомив ОСОБА_1 про укладення договору про відступлення права вимоги № 11/09-1 від 11 вересня 2020 року.

16 вересня 2020 року листом за № 15.1-5505 АТ «Комерційний Індустріальний Банк» повідомив ОСОБА_2 про укладення договору про відступлення права вимоги № 11/09-1 від 11 вересня 2020 року.

Зазначає, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , виникла заборгованість в розмірі 217623,21 грн, яка складається: строкової заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4366,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 121755,99 грн; простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2738,43 доларів СЩА, що згідно офіційного курсу НБУ становить 76631,67 грн; строкової заборгованості за відсотками в розмірі 61,18 долар США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1706,02 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 487,44 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13592,02 грн; строкової заборгованості за комісією в розмірі 693,41 грн та простроченої заборгованості за комісією в розмірі 3513,76 грн.

10 березня 2021 року АТ «Комерційний Індустріальний Банк» рекомендованим листом було направлено ОСОБА_1 вимогу № 05.3-1198 про погашення заборгованості за кредитним договором. Вказану вимогу було отримано ОСОБА_1 13 березня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копію якого додано позивачем до позовної заяви останнього.

Але, незважаючи на все викладене, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року до цього часу не погашена.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою та просив стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» 217623,21 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3264,35 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року позовні вимоги АТ «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «КОМІНБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 215355,99 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3230,40 грн, а всього 218586, 39 грн.

В інші частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем підтверджено належними, достатніми, достовірними доказами дійсність переданої останньому первісним кредитором вимоги до відповідачів за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 , і за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції виходив з того, що за період з січня 2012 року по липень 2020 року відповідачем допущено 88 випадків порушення вимог п. 3.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, і, як наслідок, неналежне виконання п. 3.3.3 вказаного договору, оскільки внесення чергових платежів за кредитним договором здійснювалось ОСОБА_1 не в повному розмірі.

Доказів внесення ОСОБА_1 платежів, передбачених умовами кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, протягом періоду, починаючи з серпня 2020 року і до моменту звернення позивача з вказаною позовною заявою, матеріали справи не містять і відповідачами суду не надано.

Суд дійшов висновку, що з моменту пред`явлення позивачем 10 березня 2021 року вимоги до ОСОБА_1 , останній втратив право нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом, передбачені п.п. 1.3.1 та п.п. 1.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, тому вимоги позивача про стягнення плати (комісії) за управління кредитом підлягають задоволенню частково, в розмірі, зазначеному у вимозі позивача від 10 березня 2021 року, з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, а саме: 693,53 грн строкова заборгованість по комісії, оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення строкової заборгованості по комісії в розмірі, меншому, ніж зазначений позивачем у вимозі від 10 березня 2021 року; 2819,23 грн прострочена заборгованість по комісії.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від. 14 серпня 2023 року виправлено описку в рішенні Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року у справі № 712/5483/21 за позовом АТ «КОМІНБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Абзац другий резолютивної частини рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року у справі № 712/5483/21 викласти в наступній редакції:

«Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь АТ «КОМІНБАНК», адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 6, ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному Державному реєстрі підприємств і організацій України 21580639, заборгованість за кредитним договором в сумі 215355,99 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3230,40 грн, а всього 218 586,39 грн».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Филь О. М., вважаючи оскаржуване рішення незаконним, ухваленим без з`ясування ряду обставин, при неповному дослідженні доказів, з порушенням норм матеріального права, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Судові витрати стягнути із позивача на користь відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитним договором не передбачено умов щодо стягнення з відповідача таких платежів як: строкова заборгованість за кредитом, прострочена заборгованість за кредитом, строкова заборгованість за відсотками, прострочена заборгованість за відсотками, строкова заборгованість за комісією, прострочена заборгованість за комісією.

Всі ці позовні вимоги, на думку скаржника, не підлягають задоволенню, оскільки такі платежі не передбачені умовами кредитного договору.

Зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву стороною відповідача було вказано на ці обставини, натомість їх суд помилково залишив поза увагою та не надав належною правової оцінки.

Вказує на те, що договором передбачена сплата 10 % за користування кредитом, при цьому, не вказується від якої суми взагалі вираховувати дані 10 % чи від суми, що залишилася до сплати, чи від загальної суми отриманих коштів. Вважає, що неможливо визначити з якої саме суми повинні вираховуватися ці 10 %. Ці обставини суд першої інстанції також належним чином не дослідив.

Крім того, у відповідача є два кредитних договори від 18.09.2006 та від 19.09.2006, на підставі обох договорів було складено та підписано договори поруки та договори іпотеки, натомість позичальник не надав документ, який підтвердив би точно, за яким саме договором були надані кредитні кошти.

Також вказує, що позовна вимога про солідарне стягнення боргу з обох відповідачів не підлягає задоволенню, оскільки, заявивши вимогу про повернення коштів відповідачем, кредитор припинив дію договору поруки.

20.10.2023 від представника АТ «КОМІНБАНК» - адвоката Нестерова Е. Г. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року без змін.

Вважає, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Так, судом першої інстанції вірно встановлено характер спірних правовідносин, безпосередньо в судовому засіданні 09 серпня 2023 року, за участі представника позивача та представника відповідачів досліджено письмові докази, подані сторонами, досліджені оригінали документів, витребувані у позивача ухвалою суду від 27 квітня 2023 року, зокрема кредитний договір.

Зазначає, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують записи про операції здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що враховуючи діючу ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач в строк пред`явив вимогу до ОСОБА_2 , а тому підстав для припинення поруки немає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

19 вересня 2006 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08/2006/840к632, згідно умов якого ВАТ «КБ «Надра» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 25800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних терміном повернення до 05 вересня 2025 року (т. 1 а.с. 29-33).

Відповідно до п. 1.3.1 відсотки за користування кредитом розраховуються Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 10 % річних (т. 1 а.с. 29).

Відповідно до п. 1.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру відсотків які позичальник повинен сплатити банку). Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користується кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом (т. 1 а.с. 29).

Пунктом 3.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року визначено, що місячна сума мінімально необхідного платежу складає 329,77 доларів США (т. 1 а.с. 30).

Згідно з п. 3.3.3 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2 цього договору, щомісячно до 05 числа поточного місяця (т. 1 а.с. 30).

Пунктом 3.3.4 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року визначено, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-20-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання і не враховується день погашення кредиту (т. 1 а.с. 30).

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, якщо протягом дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи не повністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то Банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором в наступному порядку: плата за управління кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, витрати, пов`язані з моніторингом та супроводом кредиту, прострочена сума кредиту, сума кредиту (т. 1 а.с. 30).

Пунктом 4.2.4 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року визначено, що позивач має право вимагати від ОСОБА_1 дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо ОСОБА_1 не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору (т. 1 а.с. 31).

Відповідно до п. 4.3.3 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п. п. 3.3.2, 3.3.3 цього договору (т. 1 а.с. 31).

Згідно п. 4.3.4 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, у випадку порушення виконання зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, ОСОБА_1 зобов`язаний сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п. п. 5.1-5.2 цього договору (т. 1 а.с. 31).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, в разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов`язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (т. 1 а.с. 32).

Пунктом 5.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року визначено, що у разі порушення позичальником вимог п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору за кожен випадок (т. 1 а.с. 32).

19 вересня 2006 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих останнім на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року (т. 1 а.с. 34-35).

Згідно з п. 1.2 договору поруки від 19 вересня 2006 року, ОСОБА_2 відповідає перед ВАТ «КБ «Надра» в повному обсязі (т. 1 а.с. 34).

04 лютого 2011 року було змінено найменування ВАТ КБ «Надра» на ПАТ КБ «Надра», державним реєстратором Сіроштан Г. О. внесено відповідні зміни до статуту та свідоцтва про державну реєстрацію, номери записів: ЄДР ЮО та ФО НОМЕР_3 .

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року № 83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року № 26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Комерційний банк «Надра» згідно з яким з 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра».

15 липня 2020 року між ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої Ірини Володимирівни, та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-TF-2020-05-12-000017-bвід 22 травня 2020 року, укладений договір № GL48N71870_IW про відступлення прав вимоги (т. 1 а.с. 46-49).

Згідно п. 1 договору про відступлення прав вимоги № GL48N71870_IW від 15 липня 2020 року, на умовах, визначених цим договором, ПАТ КБ «Надра» відступив право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (т. 1 а.с. 46).

Відповідно до п. 2 договору про відступлення прав вимоги № GL48N71870_IW від 15 липня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ПАТ КБ «Надра» та новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», сторони підтверджують, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України (т. 1 а.с. 46-47).

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги № GL48N71870_IW від 15 липня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ПАТ КБ «Надра» та новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», за цим договором до нового кредитора перейшло в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 50).

Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 60-7531/22 від 08 серпня 2022 року, станом на 15 липня 2020 року, тобто дату укладення договору № GL48N718070_IW про відступлення прав вимоги між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у ОСОБА_1 наявна дебіторська заборгованість за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 132-133).

29 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги № 2907/01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступає ТОВ «ФК «Венера Фінанс» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 51-54).

Відповідно до п. 2 договору про відступлення прав вимоги № 2907/01 від 29 липня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та новим кредитором - ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс», сторони підтверджують, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України (т. 1 а.с. 51).

Згідно додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 2907/01 від 29 липня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та новим кредитором - ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс», за цим договором до нового кредитора перейшло в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 55).

08 вересня 2020 року між ТОВ «ФК «Венера Фінанс» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» був укладений договір № 0709/01 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Венера Фінанс» відступило АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 56-59).

Відповідно до п. 2 договору про відступлення прав вимоги № 0709/01 від 08 вересня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» та новим кредитором - АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал», сторони підтверджують, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України (т. 1 а.с. 56).

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги №0709/01 від 08 вересня 2020 року, укладеного між первісним кредитором - ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» та новим кредитором АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал», за цим договором до нового кредитора перейшло в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 60).

11 вересня 2020 року між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» та АТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений договір № 11/09-1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» відступило АТ «Комерційний Індустріальний Банк» право вимоги до позичальників, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку № 1 до договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 та за договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 61-66).

16 вересня 2020 року листом за № 15.1-5471 АТ «Комерційний Індустріальний Банк» повідомив ОСОБА_1 про укладення договору про відступлення права вимоги № 11/09-1 від 11 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 42).

На підтвердження відправлення вказаного листа надано фіскальний чек від 16.09.2020 та список рекомендованих листів (т.2 а.с. 234-237).

16 вересня 2020 року листом за № 15.1-5505 АТ «Комерційний Індустріальний Банк» повідомив ОСОБА_2 про укладення договору про відступлення права вимоги №11/09-1 від 11 вересня 2020 року (т. 1 а.с. 43).

30.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» із листом в якому просив надати договір відступлення прав вимоги за кредитним договором та договором поруки, кредитний договір, договір іпотеки, договір поруки, розрахунок заборгованості, виписку по рахунку, виписку про сплату одноразової комісії, графік платежів, виписку та детальний розпис сукупної вартості кредиту, оригінали всіх правовстановлюючих документів на квартиру в іпотеці (т. 1 а.с. 169).

Листом № 15-6519 від 02.11.2020, АТ «Комерційний Індустріальний Банк» надіслано ОСОБА_1 завірену копію договору відступлення, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, копію кредитного договору та договору поруки та іпотеки, копію заяви на видачу готівки розрахунок заборгованості. При цьому роз`яснено, що у даному кредитному договорі відсутній графік погашення кредиту, натомість умовами кредитного договору у п. 3.3 передбачено, що сума мінімально необхідного платежу складає 329,77 доларів США. Щодо виписки зазначено, що до 11.09.2020 виписка наявна у первісного кредитора. Щодо сукупної вартості зазначено, що на момент укладення кредитного договору зазначення такої інформації не вимагалося, при цьому після набрання чинності такої вимоги, з 05.06.2007 від банків не вимагається надання такої інформації за договорами, укладеними до встановлення такої вимоги (т. 1 а.с. 170).

06 квітня 2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» із заявою про надання детального розрахунку із зазначенням вже сплачених коштів, документу, що посвідчує право кредитора самостійно знімати суму щомісячної сплати за користування кредитом, документ, що містить роз`яснення про кожну послугу згідно з п. 3.5 кредитного договору та про виконання Банком п. 3.5 договору (т.1 а.с. 171).

На вказану заяву 20.02.2021 ОСОБА_1 надана відповідь № 05.3-1902 (т.1 а.с. 172).

10 березня 2021 року АТ «Комерційний Індустріальний Банк» рекомендованим листом було направлено ОСОБА_1 вимогу № 05.3-1198 про погашення заборгованості за кредитним договором. Вказану вимогу було отримано ОСОБА_1 13 березня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, копію якого додано позивачем до позовної заяви останнього (т. 1 а.с. 44-45).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року станом на 01.04.2021 вона складає 217623,21 грн, в тому числі: строкову заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4366,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 121755,99 грн; прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 2738,43 доларів СЩА, що згідно офіційного курсу НБУ становить 76631,67 грн; строкову заборгованість за відсотками в розмірі 61,18 долар США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1706,02 грн; прострочену заборгованість за відсотками в розмірі 487,44 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13592,02 грн; строкову заборгованість за комісією в розмірі 693,41 грн; прострочену заборгованість за комісією в розмірі 3513,76 грн (т.1 а.с. 12).

До розрахунку заборгованості додано виписка по рахунку ОСОБА_1 за період з 11.09.2020 по 01.04.2021 (т.1 а.с. 13-28)

Стороною відповідача суду надано зведену таблицю платежів по кредиту та квитанції, платіжні доручення про оплату кредиту (т. 2 а.с. 3-67).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 13 і ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2006 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 08/2006/840к632, згідно умов якого ВАТ «КБ «Надра» надав даному відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 25800 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % річних терміном повернення до 05 вересня 2025 року.

19 вересня 2006 року між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «КБ «Надра» за належне виконання ОСОБА_1 взятих останнім на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року.

Статтею 512 ЦК України визначено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 ст. 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

При зверненні в суд позивачем надано копії договорів відступлення прав вимоги з відповідними додатками, а саме: договір від 15 липня 2020 року № GL48N71870_IW, укладений між ПАТ КБ «Надра», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І. В. та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», договір від 29 липня 2020 року № 2907/01, укладений між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «ФК «Венера Фінанс», договір від 08 вересня 2020 року № 0709/01, укладений між ТОВ «ФК «Венера Фінанс» та АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал», договір від 11 вересня 2020 року № 11/09-1, укладений між АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Генезис Капітал» та АТ «Комерційний Індустріальний Банк».

16 вересня 2020 року листом за № 15.1-5471 АТ «Комерційний Індустріальний Банк» повідомив ОСОБА_1 про укладення договору про відступлення права вимоги №11/09-1 від 11 вересня 2020 року.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово звертався до АТ «Комерційний Індустріальний Банк» з питань, що стосуються кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року.

Жоден із договорів відступлення права вимоги відповідачами по справі не був оскаржений.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність факту переходу до АТ «КОМІНБАНК» прав первісного кредитора у зобов`язанні ОСОБА_1 за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року та у зобов`язанні ОСОБА_2 за договором поруки 19 від вересня 2006 року.

Щодо умов договору.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч. ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

При цьому, право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитним договором чітко визначено порядок та умови виконання кредитного договору.

Зокрема, п. 1.3.1 - п. 1.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, чітко визначено розмір відсоткової ставки та комісії, п. 3.3.2 розмір місячної суми мінімально необхідного платежу, а п. 3.3.3 - 3.3.4 порядок сплати мінімально необхідного платежу та нарахування відсотків за користування кредитом.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, якщо протягом дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи не повністю вніс черговий мінімально необхідний платіж та/чи інші платежі, передбачені цим договором, то Банк приймає виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором в наступному порядку: плата за управління кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, витрати, пов`язані з моніторингом та супроводом кредиту, прострочена сума кредиту, сума кредиту (т. 1 а.с. 30).

Пунктом 4.2.4 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року визначено, що позивач має право вимагати від ОСОБА_1 дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо ОСОБА_1 не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3 цього договору (т. 1 а.с. 31).

Щодо плати за управління кредитом, то суд першої інстанції вірно врахував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, та дійшов висновку, що плата за управління кредитом є комісією.

При цьому слід зазначити, що даний кредитний договір укладено 19 вересня 2006 року, а згідно ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції чинний на час укладення договору), остання визначає підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Такі умови є несправедливими тоді, якщо всупереч принципу добросовісності наслідком договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 Закону № 1023-XII у редакції Закону № 3161-IV). Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (ч. 5 вказаної статті).

Стаття 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції чинний на час укладення договору) встановлювала заборону нечесної підприємницької практики будь-якої підприємницької діяльності або бездіяльності, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ч. 6 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, та ЗУ «Про захист прав споживачів» не вказували на недійсність умови кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом.

Станом на час укладення кредитного договору ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачала можливість визнання недійсними умов договорів, у тому числі про надання кредитів на споживчі цілі, якщо ці умови обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими законодавством.

Відповідачами будь-які умови кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, в тому числі щодо комісії, оскаржено не було.

Отже, кредитним договором визначено такі поняття, як плата за користування та управління кредитом (комісія), прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, прострочена сума кредиту, сума кредиту, тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності умов щодо стягнення з відповідача таких платежів не заслуговують на увагу.

ОСОБА_1 неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, протилежне відповідачами не доведено.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року станом на 01.04.2021 борг складає 217623,21 грн, в тому числі: строкова заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4366,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 121755,99 грн; прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 2738,43 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 76631,67 грн; строкова заборгованість за відсотками в розмірі 61,18 долар США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1706,02 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 487,44 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13592,02 грн; строкова заборгованість за комісією в розмірі 693,41 грн; прострочена заборгованість за комісією в розмірі 3513,76 грн.

При цьому, 10 березня 2021 року АТ «Комерційний Індустріальний Банк» рекомендованим листом було направлено ОСОБА_1 вимогу № 05.3-1198 про погашення заборгованості за кредитним договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року, яка виникла станом на 09 березня 2021 року, в розмірі 7586, 94 доларів США та 3 513,76 грн.

Вказану вимогу отримано ОСОБА_1 13.03.2021 і саме з цієї дати Банк втратив право нараховувати та стягувати відсотки за користування кредитом та плату (комісію) за управління кредитом, передбачені п. п. 1.3.1, 1.3.2 кредитного договору № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року.

Отже, позивач скористався своїм правом дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором з 10 березня 2021 року.

Щодо договору поруки.

ЦК України передбачає спеціальні способи, які забезпечують захист майнових інтересів кредитора на випадок невиконання чи неналежного виконання своїх зобов`язань боржником, які є видами забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати окремо від основного (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/31762/14-ц (провадження № 14-662цс18)).

Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц викладено висновок, що договір поруки є додатковим, акцесорним зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає і існує лише за умови існування основного, забезпеченого договору, яким у даному випадку є кредитний договір. Акцесорний договір не є споживчим договором, а сторона такого договору не є споживачем, оскільки вказаний договір не направлений на задоволення особистих потреб поручителя.

Згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі № 2-1268/11, провадження № 14-2 цс23, зазначено, що припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором або законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 24 вересня 2014 року у справі № 6-106цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц, а також Великої Палати Верховного Суду в постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11(провадження № 14-265цс18), від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19)).

З аналізу ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Такі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі № 200/15135/14-ц (провадження № 14-23цс19).

Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки та зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване у другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Такі висновки Верховний Суд України виклав у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18).

Договором поруки від 19 вересня 2006 року, укладеним між ВАТ «Комерційний Банк «Надра» та ОСОБА_2 визначено, що ОСОБА_2 відповідає перед ВАТ «КБ «Надра» в повному обсязі, а строк її дії до повного виконання зобов`язання.

Враховуючи вищевикладені позиції Верховного Суду, строк дії поруки у даній справі визначений пред`явленням протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання позовної вимоги, що в даній справі настав 10 березня 2021 року.

З позовом до суду АТ «КОМІНБАНК» звернулось 18 травня 2021 року, отже доводи скаржника щодо припинення договору поруки не є спроможними.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_2 не оскаржувала рішення суду першої інстанції.

Щодо стягнення заборгованості

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції під час дослідження розміру заборгованості вірно встановлено, що розмір комісії та відсотків у вимозі Банку від 10.03.2021 та у розрахунку заборгованості, який долучено до позовної заяви відрізняються, а тому стягненню підлягають суми комісії та відсотків зазначених саме у вимозі.

При цьому, вимоги про застосування ст. 625 ЦК України позивачем не заявлялись.

Отже, перевіряючи наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості, надані як позивачем так і відповідачем, виписки по особовим рахункам ОСОБА_1 , квитанції про сплату, які надані ОСОБА_1 , суд першої інстанції об`єктивно встановив, що станом на 10.03.2021 розмір заборгованості за договором № 08/2006/840к632 від 19 вересня 2006 року складає 218586,39 грн, в томі числі: строкова заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 366,33 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 121755,99 грн; прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 2738,43 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 76631,67 грн; строкова заборгованість за відсотками в розмірі 54,70 долари США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 1525,32 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 427,48 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 11920,37 грн; строкова заборгованість за комісією в розмірі 693,41 грн; прострочена заборгованість за комісією в розмірі 2829,23 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що судове рішення суду першої інстанції ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, тому не мають правового значення у спірних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява N 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відтак, дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість скасування чи зміни оскаржуваного рішення, і висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити на підставі приписів статті 375 ЦПК України, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , - адвоката Филь Олександра Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. В. Карпенко