Справа №705/1156/20
2/705/167/24 РІШЕННЯ
12 січня 2024 року м.Умань Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати та просили:
- стягнути з відповідача на їхню користь судові витрати відповідно квитанцій, які будуть в матеріалах справи на момент винесення рішення.
Відповідно до укладених між ними та відповідачем договорів оренди від 28.04.2011 та додаткових угод передбачені умови та строки виплати орендної плати та відповідальність за несвоєчасну виплату, а саме: п. 9 передбачено виплата орендної плати здійснюється: до 31 грудня року за поточний період. За домовленістю сторін внесення орендної плати та її форма може бути змінено, що оформляється додатковою угодою до договору; п. 5 додаткової угоди було внесено зміни до п. 12 договору оренди земельної ділянки, який було викладено в наступній редакції: у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Після укладення ними додаткових угод до договору оренди земельної ділянки орендар розпочав систематично порушувати умови сплати орендної плати, а саме за оренду земельних ділянок 2017 року, орендну плату було сплачено у квітні 2018 року, за оренду земельних ділянок 2018 року, орендну плату було сплачено у серпні 2019 року, за оренду земельних ділянок 2019 року, станом на 19.03.2020 орендна плата ще не виплачувалась. Щороку вони змушені вимолювати у відповідача орендну плату за землю, при цьому він постійно назначає їм зустрічі, на які не з`являється, а також пише листи з проханням отримати орендну плату, але коли вони приходять, то він постійно уникає з ними зустрічі та затягує виплату орендної плати щороку.
24.02.2020 вони звернулися з листами до відповідача про отримання коштів за оренду земельних ділянок. Дані листи були направлені з описом та поштовим відправленням про вручення, вручені адресату, але жодних відповідей від відповідача не надходило.
З 2017 року відповідач умисно систематично порушує умови укладення між ними договорів оренди земельних ділянок, а саме несвоєчасно виплачує орендну плату за використання належних їм земельних ділянок, що призводить їх матеріальний стан до значної скрутності, необхідності постійно перебувати у стресовому стані та значною мірою позбавляє їх того, на що вони розраховували при укладенні договору оренди.
29.04.2020 від представника відповідача ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» адвоката Іванова А.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ознайомившись з позовними вимогам, оцінивши додані докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Вважає, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами систематичного порушення умов договорів оренди землі, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог повністю.
27.06.2023 представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Сандугей І.В. подав заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю у сумі 41 612 (сорок одна тисяча шістсот дванадцять) гривень 70 копійок; стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за землю у сумі 25 102 (двадцять п`ять тисяч сто дві) гривні 62 копійки; стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати; закрити провадження по справі в частині розірвання додаткових угод до договорів оренди землі та зобов`язання відповідача повернути земельні ділянки. Зазначив, що 19.10.2021 договори оренди та додаткові угоди було достроково розірвано, що підтверджується інформацією з державного реєстру. Право оренди на земельні ділянки, що належало ФЕРМЕРСЬКОМУ ГОСПОДАРСТВУ «ХАЛАХУР І КО», було припинено.
У судовому засіданні позивачі та їх представник ОСОБА_4 підтримали заяву про змінені позовні вимоги та просили задовольнити позов з урахуванням цих змін.
Представник відповідача ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, у тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомляв.
Вислухавши позивачів та його представника, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 022401 ОСОБА_1 на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 349 від 23.12.2003 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,3213 гектарів, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району, для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до п. 3 даної додаткової угоди внесені зміни до п. 7 до договору оренди, а саме розмір орендної плати складає 4,5% вартості орендованої земельної ділянки, а також відповідно до п. 5 додаткової угоди внесено зміни до п. 12 договору оренди земельної ділянки, а саме, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 3 даної додаткової угоди внесені зміни до п. 7 до договору оренди, а саме розмір орендної плати складає 4,5% вартості орендованої земельної ділянки, а також відповідно до п. 5 додаткової угоди внесено зміни до п. 12 договору оренди земельної ділянки, а саме, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЧР № 029593 ОСОБА_2 на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації № 349 від 23.12.2003 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,7868 гектарів, яка розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до п. 3 даної додаткової угоди внесені зміни до п. 7 до договору оренди, а саме розмір орендної плати складає 5% вартості орендованої земельної ділянки, а також відповідно до п. 5 додаткової угоди внесено зміни до п. 12 договору оренди земельної ділянки, а саме, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001 % несплаченої суми за кожен день прострочення.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.
За змістом вказаних процесуальних норм об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (стаття 3, 4 Закону).
У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Частинами першою-четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).
Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Відповідно до частини першої статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням стоків сплати також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що згідно з п. 7 спірних договорів орендна плата складає 3 % вартості орендуємої земельної ділянки без урахування індексації, а саме: 2142,81 гривень на рік.
Відповідно до п. 3 додаткових угод були внесені зміни до п. 7 договорів оренди, а саме змінено розмір орендної плати, яка складає 4,5% та 5% вартості орендованої земельної ділянки.
ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ХАЛАХУР І КО» не виплатило орендну плату ОСОБА_1 за 2019, 2020 та 2021 роки.
Фактично земельна ділянка була повернута ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 як спадкоємцю за заповітом після померлої ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину від 19.07.2017, зареєстровано за № 375) належить 5/6 частин вказаної земельної ділянки, відповідно розмір належної йому орендної плати становить 5/6 від 7 391,76 грн, що відповідає 6 159,50 грн.
ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ХАЛАХУР І КО» не виплатило орендну плату ОСОБА_1 за 2019, 2020 та 2021 роки.
Фактично 5/6 земельної ділянки було повернуто ОСОБА_1 .
Загальний розмір заборгованості ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» перед ОСОБА_1 становить 41 612 грн 70 коп.
ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ХАЛАХУР І КО» не виплатило орендну плату ОСОБА_2 за 2019, 2020 та 2021 роки.
Фактично земельна ділянка була повернута ОСОБА_2 .
Згідно з нормами ст. 12 ЦПК України на позивача, як сторону у справі, покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.
Отже, з наявних в матеріалах справи доказів, договорів оренди земельних ділянок, що є предметом даного спору, вбачається, що ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ХАЛАХУР І КО» систематично порушувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати позивачам.
При цьому суд вважає, що відповідачем не спростовані твердження позивачів про порушення їх прав як орендодавців, які цілком правомірно очікували отримати гарантовані договорами та додатковими угодами кошти за те, що їхні земельні ділянки використовував відповідач.
За наведеного суд висновує, що ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ХАЛАХУР І КО» не здійснило повну виплату орендної плати у зазначений в заяві про зміну позовних вимог період і має заборгованість перед позивачами у вказаних у цій заяві розмірах, а тому позов, з урахуванням змінених позовних вимог, про стягнення заборгованості за орендну плату належить задовольнити.
При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись ст.ст. 19, 76-81, 128, 258-259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд
Позов задовольнити.
Стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати за землю у сумі 41 612 (сорок одна тисяча шістсот дванадцять) гривень 70 копійок.
Стягнути з ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА «ХАЛАХУР І КО» на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати за землю у сумі 25 102 ( двадцять п`ять тисяч сто дві) гривні 62 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повне рішення складене 22.01.2024.
Суддя О.І.Єщенко