Справа №345/6426/23
Провадження № 2-о/345/27/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2024 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.,

з участю секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту належності трудових книжок, суд -

в с т а н о в и в :

що ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою. Заяву обґрунтовує тим, що 15.11.2023 р. він звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до територіального органу Пенсійного фонду України. Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області № 84 від 23.11.2023 р. йому відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, та зазначено, що його страховий стаж становить 2 роки 10 місяців 19 днів. До трудового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 05.07.1979 р. та НОМЕР_2 від 02.01.1976 р., оскільки по батькові власника трудових книжок (записано російською мовою) не відповідає по батькові заявника російською мовою згідно паспортних даних. Підставою для звернення до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки стало те, що в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.07.1979 р., його по батькові (внесено російською мовою) не відповідає по батькові російською мовою згідно даних його паспорта НОМЕР_3 , виданого Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області 30.11.1996 р., де записано « ОСОБА_2 »; в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 02.01.1976 р. його по батькові (внесено російською мовою) « ОСОБА_3 » не відповідає по батькові російською мовою згідно даних його паспорта НОМЕР_3 , виданого Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області 30.11.1996 р., де записано « ОСОБА_2 ».

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.11.2023 відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області надійшло письмове пояснення від 08.01.2024 №0900-0901-7/1126. У поясненні зазначається, що до трудового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи, згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 05.07.1979 і НОМЕР_2 від 02.01.1976, оскільки по батькові заявника російською мовою, не відповідає по батькові заявника російською мовою згідно паспортних даних (у трудових книжках « ОСОБА_3 », у паспорта « ОСОБА_2 »). Згідно підтверджених документів право на пенсійну виплату відсутнє. Записи трудових книжок не підтверджують трудовий стаж ОСОБА_1 та не можуть враховуватись у разі призначення пенсії за віком. ОСОБА_1 не надано доказів про те, що він звертався до останнього місця роботи із заявою щодо зміни записів у трудовій книжці, тому даний факт необхідно дослідити в судовому порядку.

Заявник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, однак у поясненні від 08.01.2024 №0900-0901-7/1126 справу просить розглянути за його відсутності.

Згідно частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Враховуючи вищезазначене, слід зробити висновок про те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії №84 від 23.11.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки за результатом розгляду документів до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудових книжок НОМЕР_1 від 05.07.1979 та НОМЕР_2 від 02.01.1976, так як по батькові власника трудових книжок (внесено російською мовою) не відповідає по батькові заявника російською мовою згідно паспортних даних.

Із свідоцтва про народження, серія НОМЕР_4 , видно, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Станькова Калуського району Івано-Франківської області.

У 1984 році ОСОБА_1 , який народився у с.Станькова Калуського району Івано-Франківської області в 1958 році, закінчив повний курс Калуської районної заочної середньої школи м. Калуша, що підтверджується атестатом про середню освіту за № НОМЕР_5 .

У трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 02 січня 1976 року, перша сторінка якої заповнена російською мовою, зазначено, що вона видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З архівної довідки від 24.01.2024 №01.7-01/59 архівного відділу Калуської міської ради слідує, що ОСОБА_1 (так у документі) прийнятий на посаду учня тесляра Будівельно-монтажного управління № 2 тресту «Хімметалургбуд» з 12 грудня 1975 року. Інших відомостей не виявлено. В особових рахунках про розмір заробітної плати робітників і службовців Будівельно-монтажного управління № 2 тресту «Хімметалургбуд» ОСОБА_1 нарахування заробітної плати зазначено з січня по жовтень 1976 року.

У трудовій книжці НОМЕР_2 , дата заповнення 02 січня 1976 року, інформація про цю трудову діяльність ОСОБА_1 відображена за номерами записів 1-3.

У трудовій книжці НОМЕР_1 , дата заповнення 05 липня 1979 року, перша сторінка якої заповнена російською мовою, зазначено, що вона видана на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно запису за № 1 цієї трудової книжки, з 06.05.1977 по 24.05.1979 ОСОБА_1 служив в армії.

Цей же період служби зазначено у його військовому квитку № НОМЕР_6 .

30 листопада 1996 року Калуським МВ УМВС в Івано-Франківській області видано паспорт НОМЕР_3 на імя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, розбіжності в написанні по батькові заявника у трудових книжках могли виникнути внаслідок невірного перекладу на російську мову.

Додатковим підтвердженням належності заявнику вищевказаних трудових книжок, є наявні у нього їхні оригінали.

Щодо пояснень заінтересованої особи.

Пунктом 2 наказу № 58 від 29.07.1993 Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» передбачено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 N 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 N 252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 N 412, не застосовується.

Тому посилання заінтересованої особи на Інструкцію №162 є безпідставним.

Щодо посилання на пункт 2.13 чинної Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, то суд звертає увагу на те, що заявник по батькові не змінював, розбіжності є наслідком невірного перекладу, а тому немає підстав для звернення до останнього роботодавця.

Крім того, паспорт заявнику видано після того, як заведено обидві трудові книжки. При прийнятті на роботі цей паспорт очевидно не міг бути поданий роботодавцю.

Законодавством України не визначено механізму виправлення помилкового перекладу у трудовій книжці.

Стосовно посилання на постанову Верховного Суду від 08.02.2023 у справі № 938/792/21, то обставини цієї справи є відмінними від обставин у справі за заявою ОСОБА_1 .

Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц; провадження № 14-43цс22).

Встановлення факту належності трудових книжок заявнику має для нього юридичне значення, так як він не може реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат, зокрема, підтвердити свій трудовий стаж для призначення пенсії.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що у заявника немає іншої можливості, окрім судового порядку, встановити факт належності правовстановлюючих документів, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки вимоги заявника ґрунтуються на законі, належним чином обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 77, 258, 259, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 02 січня 1976 року, і трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 05 липня 1979 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: