Справа № 462/9048/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Постигач О.Б. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати приватного виконавця Маковецького З.В. зняти арешт із нерухомого майна накладений у виконавчому провадженні НОМЕР_2, а саме: будівлі лазні-пральні, пл. 543,7 кв.м та котельні пл. 134,3 кв. м, що розташовані у АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.06.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було відкрито спадкову справу щодо майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, який є єдиним безспірним правонаступником майна померлого, 13.07.2022 звернувся до приватного нотаріуса Черник Н.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак листом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, відмова була мотивована вимогами п.п.4.15-4.17 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності обтяжень (заборон, арештів) такого майна. У випадку, якщо на спадкове майно або його частину накладено арешт, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється після скасування такого арешту. Згідно даних, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вищезгадане спадкове майно обтяжене арештом, внесеним в державний реєстр відповідачем в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Залізничного районного суду м.Львова по справі №462/2589/14-ц від 25.06.2018, щодо стягнення із ОСОБА_3 боргу згідно її зобов`язань перед ОСОБА_4 . В подальшому позивач звернувся до відповідача з клопотанням про припинення згаданого обтяження відносно нерухомого майна - будівлі лазні-пральні, пл. 543,7 кв.м та котельні пл. 134,3 кв.м, що розташовані по АДРЕСА_1 , яке належало померлому ОСОБА_2 на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова у справі № 462/5935/13-ц від 02.10.2013 про поділ майна подружжя. Відповідач відмовився внести відповідні зміни в частині припинення обтяження нерухомого майна, яке належить позивачу, із посиланням на вимоги ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», яка містить виключний перелік підстав для зняття арешту. Позивач категорично не погоджується з такою позицією відповідача та просить суд позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 08.12.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзиву на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Маковецького З.В. перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №462/2589/14, що виданий 25.06.2018 Залізничним районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5948789,47 грн та 1218 грн судового збору. На виконання ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» приватним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. Станом на 20.03.2023 відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника /а.с. 14/.

З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що постановою ВП № НОМЕР_4 приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. від 02.03.2020 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_3 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Датою державної реєстрації обтяження значиться 02.03.2020 /а.с. 7-13/.

З даної інформаційної довідки також вбачається, що власником нерухомого майна яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме лазні-пральні літ. А-1, А'-1 загальною площею 543,7 кв.м, котельні літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м є ОСОБА_2 . Датою державної реєстрації права власності значиться 07.09.2021 /а.с. 9/.

Відповідно до ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

В силу ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Згідно листа приватного нотаріуса Черник Н.С. від 13.07.2022 вбачається, що 02.06.2021 була зареєстрована спадкова справа №22/2021 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 13 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав заяву до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте даним листом йому відмовлено у видачі свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду, оскільки на спадкове майно накладено арешт /а.с. 16/.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач є особою, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак позивачем не доведені його майнові права, як законного спадкоємця, на спадкове майно.

Також матеріали справи не містять доказів того, що накладений арешт у ВП НОМЕР_3 на нерухоме майно боржника на даний час є не актульним і безпідставним.

З клопотаннями про витребування таких доказів позивач до суду не звертався.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що у даній справі позивач пред`явив позовні вимоги про зняття арешту з майна до приватного виконавця Маковецького З.В., який не може бути ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно.

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі № 905/386/18 (касаційне провадження № 12-85гс19) зроблено висновок, що при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18) зробила правовий висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

За таких обставин, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Вказане дає суду підстави вважати, що позов ОСОБА_1 про зняття арешту з нерухомого майна пред`явлений до неналежного відповідача.

При цьому, позивач не позбавлений права на судовий захист шляхом подання позову до належного відповідача за своїми позовними вимогами.

Враховуючи наведене, а також те, що на підтвердження викладених в позові обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про прийняття ним спадщини та відсутність підстав для продовження обтяження на нерухоме майно, а також, враховуючи те, що вимоги про зняття арешту пред`явлені до неналежного відповідача, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76, 77, 81, 141, 264-265, 274-279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного виконавця Маковецького Зоряна Вікторовича про зобов`язання винити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватний виконавець Маковецький Зорян Вікторович, адреса: м. Львів, вул. Ст. Бандери, 6.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/9048/23. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.