ЄУН №337/2397/21
Провадження № 2/337/452/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води),

ВСТАНОВИВ:

05 травня 2021 року Концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Прокоп`євої Т.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь концерну заборгованість з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.11.2017 року по 31.03.2021 року в розмірі 56826,50 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування позову вказав про те, що, не зважаючи на відсутність письмово укладеного договору між відповідачами та концерном, останній здійснював та продовжує надавати за адресою місця проживання відповідачів: АДРЕСА_1 , послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ними споживаються без будь-яких заперечень щодо їхньої якості. У зв`язку з цим позивач вважає, що між ним та відповідачами склалися фактичні договірні відносини, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неналежним чином виконують зобов`язання з оплати наданих їм послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, про стягнення якої просить позивач.

Розгляд просять провести без участі сторони позивача і позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Заочним рішенням від 22 лютого 2021 року позов задоволено повністю.

07 грудня 2023 року відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Левицької Ю.В. звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, вказавши що відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, а також посилався на сплив позовної давності щодо частини із заявлених позовних вимог. Також окремим пунктом просили застосувати у справі позовну давність.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 06 вересня 2021 року скасовано. Справу призначити до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

30 січня 2024 року представник відповідача, адвокат Левицька Ю.В. подала заяву про розгляд справи без її участі та прийняття рішення відповідно до вимог закону.

За таких обставин суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10,11).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, у період з 01.11.2017 року по 31.03.2021 року Концерном «МТМ» були надані, а відповідачами за вказаною адресою спожиті послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) без будь-яких зауважень щодо їхньої якості.

У відповідності до п.5 ч.3 ст.20 та п.5 ч.2 ст.7 Законів України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 та № 2189-VIII від 09.11.2017 відповідно (далі Закони України №1875-IV, № 2189-VIII) споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст.ст. 67, 68 ЖК України,п.10 ч.1 ст.7 Закону України №417-VIII«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» наймачі (власники)/співвласники квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України№ 2189-VIIIспоживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. При цьому, споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, плата за надані послуги вноситься щомісяця, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Проте, як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачами, зобов`язання зі сплати спожитих послуг останні належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 01.04.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 56 826,50 грн., що підтверджується відповідними довідкою та розрахунком (а.с.4-5).

У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Таким чином, виходячи з наведених вимог законодавства, враховуючи та аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідачі, належним чином не виконуючи зобов`язання споживачів зі сплати спожитих житлово-комунальних послуг, порушили встановлений законом строк і порядок їх оплати, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленого стороною відповідача клопотання про застосування позовної давності слід зазначити таке.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначений загальний термін позовної давності три роки.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253, 255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

У ст. 264 ЦК України визначено порядок переривання перебігу позовної давності. Так, згідно із цією статтею перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення позову особою до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Аналіз зазначеної норми статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що йдеться про дві підстави для переривання перебігу позовної давності: а) вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; б) пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Слід зауважити, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо у них є докази на підтвердження факту такого переривання.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 05 червня 2019 року у справі №905/1562/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, від 26 лютого 2020 року у справі №910/4391/19.

Період заборгованості визначено позивачем з 01.11.2017 року по 31.03.2021 року, з позовом щодо стягнення цієї заборгованості Концерн «Міські теплові мережі» звернувся 05 травня 2021 року.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідачами здійснювалось погашення щомісячних платежів у спірному періоді лише 1 раз в листопада 2018 року сплачено 1000 гривень за ГВП при відсутності нарахувань. Після цього жодні платежі відсутні до моменту подачі позову.

Вказані дії відповідача свідчать про фактичне визнання заборгованості за надані Концерном послуги, та відповідно до норм ч.1 ст. 264 ЦК України про переривання перебігу строку позовної давності.

Крім того Законом України від 30.03.2020р. № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений закон набрав чинності 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року за №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінений з 24.00 годин 30.06.2023 року

Таким чином, строки позовної давності по заборгованості, що виникла станом на 02.04.2020 року призупинились та після скасування карантину продовжуватимуться ще на строк його дії.

В даному випадку, станом на 02.04.2020 року строки позовної давності по заборгованості, яка виникла з листопада 2017 року, не спливла.

Таким чином, доводи сторони відповідача про те, що позовна давність за вимогами за період з 01.11.2017 року по 31.03.2021 року спливла є помилковими.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Концерн «Міські теплові мережі» звернувся з позовом з дотриманням строків позовної давності та наявні підстави для стягнення заборгованості за весь визначений позивачем період.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, 2 270, 00 гривень судового збору в порядку ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користьконцерну «Міські теплові мережі» (; 69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардійський, буд.137):

-заборгованістьз оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01.11.2017 року по 31.03.2021 р. у розмірі 56 826,50 грн. (п`ятдесят шість тисяч вісімсот двадцять шість гривень 50 коп.) солідарно;

-судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) по 1 135,00 грн. (одній тисячі сто тридцять п`ять гривень 00 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун