Справа № 146/150/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

представника відповідача, адвоката Близнюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несплату аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

31 січня 2024 року до суду з цією позовною заявою, посилаючись на ст.ст. 194, 196 СК України, звернулася ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_2 , в якій просить стягнути з відповідача пеню за несплату аліментів та заборгованість за несплату аліментів.

Даний позов обґрунтовано наступним.

За рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23.01.2023 у справі 146/1523/22 видано виконавчий лист 146/1523/22 від 22.02.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Боржник ОСОБА_2 аліментів в повному обсязі не платив та допустив заборгованість, яка станом на 01.09.2023 становить 7588,81 грн.

Позивачка вказує, що відповідачем не сплачуються аліменти за період з 22.02.2023 по 01.09.2023 у зв`язку з чим пеня становить 14568,96 грн. (7588,81*1%*192 дні = 14568,96 грн.), але враховуючи ч.1 ст. 196 СК України пеня на заборгованість по аліментах не може перевищувати розмір заборгованості, тому розмір пені складає 7588,81 грн.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 01 лютого 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, судове засідання призначено на 26 лютого 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 лютого 2024 року розгляд справи відкладено на 12 березня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 березня 2024 року розгляд справи відкладено на 25 березня 2024 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Близнюк В.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні, оскільки позов безпідставний та необґрунтований. Вказав, що відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області у справі №146/1523/22 постановлено стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину. В розрахунку заборгованості вказано суми які сплачував відповідач. З лютого по грудень 2023 року сума сплати становить 16825 грн, що перевищує суму яку треба було сплатити згідно рішення суду. Звідки походить сума яку виконавча служба вказувала до сплати, представнику позивача невідомо, однак вважає, що була взята середня заробітна плата по Вінницькій області, що є безпідставним та завищеним.

Адвокат Близнюк В.В. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги відповідачу, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу.

Суд, розглянувши заяву позивача, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 13 липня 2018 року в справі № 146/374/18, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено повністю. Змінено розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 жовтня 2015 року. Призначено даним рішенням новий розмір аліментів, а саме вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили.

Згідно копії рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 січня 2023 року в справі № 146/1523/22 призначено даним рішенням новий розмір аліментів на утримання дитини, а саме вирішено стягувати аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно копії довідки від 05.09.2023 № 167, виданої Крижопільським ВДВС про те, що в відділі перебуває виконавчий лист №146/1523/22 від 22.02.2023 року виданий Томашпільським районним судом про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.09.2023 року заборгованість становить 7588,81 грн.

Розрахунку заборгованості позивачем до позову не додано.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно рішення Томашпільського районного суду у справі № 146/1523/22, від 06.03.2024 № 8101 виданого Крижопільським ВДВС та наданого представником відповідача, видно, що в графі 2 розмір доходу/середня заробітна плата для цієї місцевості за період з лютого 2023 по лютий 2024 сума становить 10106,77 грн на місяць. За період з лютого 2023 року по грудень 2023 року сплачено 16825 грн., з них за період з січня 2023 по серпень 2023 сплачено 9575 грн. Сума аліментів, яка підлягає стягненню за період з березня 2023 по лютий 2024 становить 2526,69 грн на місяць. За період з лютого 2023 по серпень 2023 сукупний розмір заборгованості становить 6216,75 грн., що не узгоджується з довідкою від 05.09.2023 № 167, виданою Крижопільським ВДВС.

Відомостей щодо наявності та місця роботи відповідача сторонами не надано.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові ВС від 18.01.2021 року у справі № 636/3546/17, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

За змістом частин 1 та 3 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відтак, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Таким чином розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини має виходити з розрахунку заборгованості по аліментах, складеному державним виконавцем відповідно до ч.3 ст. 195 СК України.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем до суду не надано, наданий відповідачем розрахунок заборгованості складений державним виконавцем не узгоджується з наданою позивачем довідкою про заборгованість складеною державним виконавцем, суми заборгованості у вказаних документах різні за один і той же період, представник відповідача розмір аліментів вважає невірно вказаним, зазначає, що розрахунки державним виконавцем проведені невірно та заборгованість у відповідача відсутня, суд позбавлений можливості встановити наявність та суму заборгованості по аліментах, наявність та кількість прострочених платежів, що унеможливлює проведення розрахунку пені. Наведений у позові розрахунок пені, суд не приймає до уваги, оскільки він не підтверджений доданими до матеріалів справи доказами.

Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості по аліментам суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України,- розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження",- спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши в сукупності надані докази, оцінивши доводи сторін у справі, обставини справи, оскільки позивачем не надано до суду розрахунку заборгованості, не надано інших доказів, що підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача пені по несплачених аліментах у розмірі вказаному в позові та оскільки заборгованість по аліментах стягується державним виконавцем, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати, що складаються із судового збору слід віднести на рахунок держави.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем у позові вказано про понесення 1000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача. Таким чином, в стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач слід залишити за позивачем.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представник відповідача до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу, питання розміру витрат на правову допомогу відповідача пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

Керуючись ст.ст. 180, 195, 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 76 - 81, 89, 141, 209, 229, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за несплату аліментів на утримання дитини відмовити.

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу - відмовити.

Судові витрати пов`язані зі сплатою позивачем судового збору віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 13.12.2012 Томашпільським РС УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено: 29 березня 2024 року

Суддя: О. В. Пилипчук