Номер провадження 2/754/211/24 Справа №754/5989/23
29 січня 2024 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва
під головуванням судді Бабко В.В.
за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.
за участю позивача ОСОБА_1
за участю представника позивача - адвоката Томчука М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом про визнання права власності на квартиру.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №26/07/18. Відповідно до умов Договору позикодавець передає у власність позичальнику кошти у розмірі 650000,00грн, а позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у строк до 03.02.2023. Також Договором встановлено, що у разі неповернення позичальником поворотної фінансової допомоги позикодавцю в строк, встановлений Договором, квартира, що належить на праві власності позичальнику, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у право власності позикодавцю в рахунок погашення заборгованості за цим Договором. ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором виконала в повному обсязі, надавши відповідачці кошти у розмірі 650000,00грн. Однак в супереч умов договору позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, та не повернула кошти в обумовлений строк. На підставі наведеного позивач просить визнати право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 26/07/18 від 26.07.2018.
Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 10.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, призначене на 25.01.2023 не з`явилась. До суду від представника позивачки, адвоката Томчука М.В. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача за наявними матеріалами у справи.
Відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на 25.01.2023 не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу, зазначену в позовній заяві. Крім того, відповідачка ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті «Судова Влада України». Причини неявки суду не повідомлено.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.
Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 26.07.2018 було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги №26/07/18.
Відповідно до умов Договору позикодавець передає у власність позичальнику кошти, а позичальник зобов`язується повернути поворотну фінансову допомогу у визначений цим Договором строк.
Згідно із п. 2.1., 2.2. Договору розмір поворотної фінансової допомоги становить 650000,00грн, за цим Договором проценти не нараховуються та не сплачуються.
Строк повернення поворотної фінансової допомоги розпочинається з 01.09.2020. Після закінчення строку позичальник зобов`язується повернути позикодавцю поворотну фінансову допомогу до 03.02.2023. Поворотна фінансова допомога повертається позикодавцеві, протягом встановленого строку Договором (п. 4.1., 5.1., 5.2. Договору).
Пунктом п. 5.3. Договору визначено, що сторони домовились, що у разі неповернення позичальником поворотної фінансової допомоги позикодавцю в строк, встановлений п. 5.1. Договору, квартира, що належить на праві власності позичальнику, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у право власності позикодавцю в рахунок погашення заборгованості за цим Договором.
Відповідно до Договору дарування квартири від 02.11.2004, відповідачка ОСОБА_2 прийняла в дар квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано в реєстрі за № 1-3975.
Згідно із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 347642117 від 22.09.2023, ОСОБА_2 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Звіту про оцінку майна від 06.12.2023, вартість майна, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 28.90кв.м, станом на 26.07.2018 становила 665672,50грн, а станом на 06.12.2023 становить 1200000,00грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 Податкового кодексу України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Порівняння диспозицій наведених норм права дає підстави стверджувати про наявність спільних ознак правових відносин та, відповідно, несуперечливе правове регулювання. Отже, договір поворотної фінансової допомоги за своєю правовою природою є договором позики, а тому під час вирішення спору потрібно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Судом установлено, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг грошові кошти в розмірі 650000,00грн, що підтверджується Договором про надання поворотної фінансової допомоги №26/07/18.
Однак відповідачка ОСОБА_2 у свою чергу порушила умови договору позики, а саме не повернула позивачу кошти у визначений Договором строк.
Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що станом на момент подачі позову до суду, відповідачка не повернула позивачу заборгованість за Договором про надання поворотної фінансової допомоги в розмірі 650000,00грн.
Відповідно до умов Договору, сторонами погоджено, що у разі неповернення позичальником поворотної фінансової допомоги позикодавцю в строк, встановлений Договором, а саме до 03.02.2023, квартира, що належить на праві власності позичальнику, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , переходить у право власності позикодавцю в рахунок погашення заборгованості за цим Договором.
Доказів, які б спростовували не виконання зобов`язання за Договором, боржником не надано.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала, позивач, у відповідності до Договору, має право в рахунок погашення заборгованості за Договором, визнати за собою право власності на квартиру, яка належить боржнику, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.
У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 6630,00грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 207, 256-267, 525-526, 610, 626, 629, 638, 639, 1046-1056 ЦК України, статтями 7, 10, 79-81, 141, 265-268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 26/07/18 від 26.07.2018.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 6630,00грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , дата народження відсутня в матеріалах справи, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 29.01.2024 у відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України.

Суддя В.В. Бабко