Номер провадження: 22-ц/813/2237/24
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/13049/15

Номер провадження: 22-ц/813/2237/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Трофименка О.О.,

учасники справи:

- заявник Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

- боржник ОСОБА_1 ,

- заінтересовані особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому листі №523/13049/15-ц по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса, постановлену у складі судді Бузовського В.В. 21 серпня 2023 року, про заміну сторони виконавчого провадження,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст заяви про заміну сторони виконавчого провадження

В серпні 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить суд замінити стягувача - ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника - ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому листі №523/13049/15 по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ТОВ «Дебт Форс» обґрунтовує свої вимоги тим, що 11.09.2019 року Суворовський районний суд м. Одеси ухвалив рішення у справі № 523/13049/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором №0.

17.12.2020 року ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси у справі №523/13049/15 заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони, шляхом заміни стягувача його правонаступником, залишено без розгляду.

30.04.2021 року Одеський апеляційний суд ухвалив залучити ТОВ «Вердикт Капітал» в якості правонаступника ПАТ «Дельта Банк» до участі у справі №523/13049/15-ц.

30.04.2021 року Одеський апеляційний суд ухвалив постанову, якою змінив рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 11.09.2019 року в справі за позовом ПАТ «Дельта Банк», в особі правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №10-03/23.

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0.

Окрім того, 19.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс» та ТОВ «Дебт Форс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги № 19-05/23. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0.

На підставі вказаного, ТОВ «Дебт Форс» набуло права кредитора. Враховуючи зазначене, у заяві ТОВ «Дебт Форс» просить замінити вибулого стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю - «Дебт Форс» у вищевказаному виконавчому листі (а. с. 1 - 5).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2023 року задоволено вищевказану заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Замінено сторону виконавчого провадження у справі №523/13049/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс » (, місцезнаходження за адресою - вул. Харківське шосе, буд.201/203, літ. 2А, офіс 602, м. Київ).

Ухвала суду першої інстанції, з посиланням на приписи ст. 442 ЦПК України, мотивована необхідністю задоволення вищевказаних вимог заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження (а. с. 46 46 зворотна сторона).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній сказі адвокат Бабійчук І.В., діюча від імені ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2023 року про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвалити нове судове рішення, яким заяву залишити без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) судом не було повідомлено боржника про розгляд заяви по заміну сторони виконавчого провадження; 2) в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги до товариства, здійснення оплати за договором відступлення права вимоги, акти прийому-передачі права вимоги (а. с. 54 - 57).

Позиція заявника в апеляційному суді

ТОВ «Дебт Форс» у запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що апелянтом не спростовано правомірність договору відступлення, та в законному порядку його не було визнано недійсним. Крім того, апелянтом не було доведено порушення його прав внаслідок укладення договору відступлення (а. с. 74 79).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.08.2023 року (а. с. 65 - 65 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.09.2023 року призначено справу до розгляду у приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 66).

Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 28.09.2023 року № 941/0/15-23 суддю ОСОБА_2 було звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.11.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи (а. с. 70 - 70 зворотна сторона).

10.11.2023 року від ТОВ «Дебт Форс» надійшли заперечення на апеляційну скаргу (а. с. 74 - 79).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.01.2024 року задоволено клопотання адвоката Пономаренка Дениса Юрійовича, діючого від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 87 88).

Адвокат Земляков О.А., діючий від імені ТОВ «Дебт Форс», у судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість слухання справи за відсутності інших її учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підглядає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість в сумі - 24 603,73 доларів США та - 13175,38 грн.. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто судовий збір в сумі - 8 331,48 грн. (а. с. 6 - 7).

10 серпня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №2301/К про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 жовтня 2007 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2021 року залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-б, ) в якості правонаступника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () до участі в справі №521/3445/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 9).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30.04.2021 року апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», задоволено частково. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2019 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінено. Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в особі правонаступника - товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12 жовтня 2007 року, а саме: - за кредитом та процентами за користування кредитом за період з 11 серпня 2012 року по 12 жовтня 2014 року в сумі 24 381,34 доларів США; - за процентами, нарахованими згідно пункту 8.1 Кредитного договору, за період з 11 серпня 2014 року по 12 жовтня 2014 року в сумі 2 406,20 доларів США; - пеню на суму прострочення по тілу кредиту за період з 11 серпня 2014 року по 12 жовтня 2014 року в сумі 25694,44 грн.; - 3% річних від простроченої заборгованості по тілу та процентам за користування кредитом за період прострочення з 12 жовтня 2014 року по 29 липня 2015 року в сумі 12498,97 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 26 787 доларів 54 центів США та 38 193,41 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 3 654,00 грн.. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» витрати на сплату судового збору за подання публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» апеляційної скарги в сумі 5 481,00 грн. (а. с. 10 - 13).

Суворовським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №523/13049/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором (а. с. 14).

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №10-03/23. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (а. с. 15 - 18).

19.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс» та ТОВ «Дебт Форс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги № 19-05/23. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (а. с. 19 - 22).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про заміну сторони виконавчого провадження.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі, прийняття/відхилення аргументів викладених у запереченнях на апеляційну скаргу

Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неналежне сповіщення про розгляд заяви про заміну сторони.

Згідно частини 3 статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення ОСОБА_1 про розгляд заяви про заміну сторони, яке було призначено на 21.08.2023 року.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, вказані порушення є підставою для обов`язкового скасування рішення і ухвалення нового судового рішення (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання.

Частиною першою статті 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Доказами відступлення вимоги, залежно від підстав виникнення, можуть бути, зокрема, правочини щодо зміни кредитора або боржника у зобов`язанні.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги №10-03/23. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (а.с.15-18).

Відповідно до вказаного договору, а саме п. 5.2 Договору №10-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4)».

19.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс» та ТОВ «Дебт Форс», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір відступлення права вимоги № 19-05/23. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 0, що був укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 (а.с.19-22).

Відповідно до вказаного договору, а саме п. 5.2 Договору №19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 19.05.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4)».

Відповідно до змісту п. 7.2 копій Договорів про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги передбачено, що ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору протягом 1 065 календарних днів з дати підписання сторонами вказаного договору.

Отже, строк платежів зазначених в п. 7.2. Договорів про відступлення (купівліпродажу) права вимоги (протягом 1 065 календарних днів з дати підписання наведених Договорів), є таким, що ще не настав, а тому твердження апелянта про відсутність доказів саме фактичного переходу права вимоги за вказаними договорами спростовується вищевказаним.

Заявником також було надано копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-03/23 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10.03.2023 року, та акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №19-05/23 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 19.05.2023 року, відповідно до яких набуто право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 жовтня 2007 року.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, остання дійшла до висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року по справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Разом з тим, і заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набрало законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України».

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, що переглядається, заявник просить замінити стягувача у виконавчому листі, а не у виконавчому провадженні. Судом також встановлено, що відповідно до виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси від 30.04.2021 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 30.04.2024 року, отже строк на пред`явлення його до виконання не сплив.

Тому, з огляду на вказане заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі і до відкриття виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги на увагу суду апеляційної інстанції не заслуговують, оскільки не мають наслідком необхідності відмови у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача у виконавчому листі.

За таких обставин, заява ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, суд прийшов до неправильного висновку п ро заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому листі за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 442 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеса від 21 серпня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну стягувача у виконавчому листі його правонаступником задовольнити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (Код ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, місцезнаходження за адресою - вул. Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, офіс 602, м. Київ), у виконавчому листі №523/13049/15-ц у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе