справа № 619/5586/23
провадження № 2/619/205/24
01 лютого 2024 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
Справа № 619/5586/23
Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: ПАТ «СК «Альфа Страхування»;
відповідач: ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження позов про відшкодування шкоди в порядку суброгації.
Стислий виклад позиції сторін.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
17 листопада 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено перше судове засідання на 09 год 00 хв 14 грудня 2023 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 07 грудня 2023 року, але не менше п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив у строк до 11 грудня 2023 року. Запропоновано відповідачу подати до суду в строк до 13 грудня 2023 року заперечення, в яких викласти свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.
14 грудня 2023 року судове засідання відкладено на 09 год 00 хв 11.01.2024.
11 січня 2024 року судове засідання відкладено на 11 год 30 хв 01.02.2024.
У судові засідання, які були призначені на 09 год 30 хв 14.12.2023 та 09 год 00 хв 11.01.2024 відповідач ОСОБА_1 не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця його реєстрації судової повістки разом з копіями відповідних документів, а також повідомлений у додатку «Viber».
01.02.2024 у судове засідання відповідач ОСОБА_1 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на адресу місця його реєстрації судової повістки, а також у додатку «Viber», яке відповідно до довідки ним отримано 11.01.2024 о 09:46:37, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу без участі представника ПАТ «СК «Альфа Страхування». Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
З огляду на те, що належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
24.05.2021 між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ»та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000092.510.6090 відповідно до якого, було застраховано транспортний засіб «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_1 .
27.07.2021 близько 14 год 10 хв ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado» р/н НОМЕР_4 , по пр. Л. Свободи, 40-Б м. Харкова, при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_5 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, скоїв зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків.
У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений автомобіль «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_2 .
Мотиви суду.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.
Судом установлено, що 27.07.2021 близько 14 год 10 хв у м. Харків, по пр. Л. Свободи, 40-Б, з вини водія ОСОБА_4 , який керував автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado» р/н НОМЕР_4 , сталася дорожньо-транспортна пригода.
Постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 вересня 2021 року водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 850,00 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована згідно поліса ЕР201709129 в AT «CK «АРКС».
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_2 .
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_5 ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ», що підтверджується Договором добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000092.510.6090.
Враховуючи наявність Договору страхування, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПрАТ «CK «Альфа Страхування» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Відповідно до Акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 29.07.2021, справа № 1639/206.21.01 та Розрахунку страхового відшкодування до страхового Акту № 1639/206.21.01, розмір страхового відшкодування за пошкодження ТЗ «Porsche Cayenne» р/н НОМЕР_1 становить 268 433,00 грн.
Відповідно до страхового акту № 1639.206.21.01 ПрАТ «CK «Альфа Страхування» перераховано страхове відшкодування на рахунок СТО (ПП «Прести Автомоторс») у розмірі 268 433,00 грн.
ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернулося до AT «CK «АРКС» з заявою вих. № 1639/2021 від 17.08.2021 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 268 433,00 грн.
Згідно з Полісом ЕР201709129 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000,00 грн, франшиза 0,00 грн.
Відповідно до виписки по особовому рахунку ПрАТ «СК «Альфа Страхування» від 14.09.2021, AT «CK «АРКС» було сплачено страхове відшкодування згідно акту № ARX2905744 ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 30968986 Регресний платіж по справі № 1639/2021.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація).
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.04.2018 по справі №910/3165/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №910/2603/17, перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого. Тобто, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого деліктного зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.
У п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.
При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961- IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.
Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування.
Судом також установлено, що ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000092.510.6090 від 24.05.2021 з ПрАТ « СК» Альфа Страхування».
Відповідно до ч.1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
AT "CK "АРКС" здійснило ПрАТ « СК» Альфа Страхування» відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП в межах ліміту полісу в сумі 130 000,00 грн, хоча сума страхового відшкодування складає у розмірі 268 433,00 грн.
У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації.
Отже, оскільки AT «CK «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування у меншому розмірі ніж фактично понесені позивачем витрати, а тому різниця недоотриманих коштів покладається на винну особу, відповідача ОСОБА_1 (268 433,00-130 000,00 = 138 433,00).
За таких обставин, суд вважає, що ця сума підлягає відшкодуванню з відповідача, а тому, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо витрат на правничу допомогу.
У позовній заяві позивач ПАТ «СК «Альфа Страхування» просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь витрати на професійну правничу допомогу, яка становить 35 000,00 грн.
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Так, згідно наявного в матеріалах справи Договору № 8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги, між адвокатом Дмітрієвим Р.І. та ПрАТ «СК» Альфа Страхування» в особі Голови Правління Гевель І.В. було укладено договір про надання правової допомоги. Розмір гонорару адвоката за цим Договором складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені Сторонами та зазначені в Додатку 1 до цього Договору, та сплачується Клієнтом Адвокату на підставі Рахунку на оплату, форма якого є вільною та не затверджується Сторонами.
Відповідно до Договору № 4 про внесення змін до Договору № 8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги, Сторони домовились викласти Додаток № 1 (Тарифи) до Договору № 8/2021 від 06.04.2021 про надання правової допомоги. Відповідно до цього Договору вказаний перелік послуг адвоката та їх вартість.
За результатами виконання умов Договору № 4 ЗВІТ про приймання-передавання наданих послуг який би свідчив про фактичний обсяг наданої правничої допомоги, представником позивача не надано.
Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови Договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір у сумі 35 000,00 грн є завищеним, а наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правову допомогу у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про розподіл судових витрат та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Альфа Страхування» витрати з надання правової допомоги саме у розмірі 35 000,00 грн, адже заявлена до стягнення сума не є співмірною із ступенем складності справи та часом витраченим адвокатом на надання цих послуг.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правову допомогу та з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у позовній заяві, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5 000,00 грн, оскільки такий розмір є співрозмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Підстав для стягнення з відповідача ще 30 000,00 грн суд не вбачає.
Частиною першою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ «СК «Альфа Страхування» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 270, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ПАТ «СК «Альфа Страхування» задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Альфа Страхування» матеріальну шкоду в порядку суброгації у розмірі 138 433,00 грн (сто тридцять вісім тисяч чотириста тридцять три гривні).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Альфа Страхування» судові витрати у розмірі 2 147,20 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Альфа Страхування» судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень).
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.
Суддя Є. А. Болибок