"02" лютого 2024 р. Справа № 363/4664/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області, за підписом представника позивача адвоката Шамардіна В.М., надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить:

витребування у ОСОБА_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 1298 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 , для огляду у судовому засіданні та долучення копії документу до матеріалів справи;

визнати за відповідачем право особистої приватної власності, без обмеження права володіти, користуватися та розпоряджатися легковим автомобілем марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 1298 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 110000 гривень та стягнути з відповідача на користь позивача вартості спірного автомобіля, що становить 55000 гривень;

стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 гривень.

Згідно із частиною шостою статті 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (частина восьма статті 187 ЦПК України).

Згідно інформації №209307 від 01.09.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманої судом у порядку частини восьмої статті 187 ЦПК України, відомостей щодо відповідача у вказаному реєстрі не знайдено.

01 вересня та 4 жовтня 2023 року, з урахуванням долученої до позову довідки від 28 квітня 2022 року №3240- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , судом здійснено запит до Вишгородської міської ради Київської області.

Як убачається із відповіді Виконавчого комітету Вишгородської міської ради №980 від 05 жовтня 2023 року, у реєстрі територіальної громади відсутні дані щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

5 та 17 жовтня 2023 року судом здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.

09 та 17 жовтня 2023 року на вказані запити суду надійшла відповідь, проте у зв`язку із нечітким відбитком штампу відповідно органу про витребувану інформацію, неможливо встановити її зміст.

2 листопада 2023 року до Вишгородської міської ради Київської ради надіслано листа з долученою до нього копією довідки від 28 квітня 2022 року №3240- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , з проханням надати достовірні відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) ОСОБА_2 .

У відповідь на вказаний лист суду, Виконавчий комітет Вишгородської міської ради повідомив, про відсутність даних щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у реєстрі територіальної громади за адресою:

АДРЕСА_1 (зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 ), знаходиться на окупованій території, у зв`язку з чим доступ до РТГ відсутній.

Оскільки, відомості щодо місця реєстрації відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, зазначені у довідці наданій позивачем, суперечать відомостям, що були надані суду Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради Київської області, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16 листопада 2023 року витребувано від Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщеної особи, а саме дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 січня 2024 року до суду надійшла відповідь з Міністерства соціальної політики України згідно якої, ОСОБА_2 був зареєстрований та фактично проживав по АДРЕСА_2 , а з 26.02.2022 адресою листування та фактичного проживання є: АДРЕСА_3 .

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Так, статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а статтею 177 ЦПК України документи, що додаються до позовної заяви.

Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина п`ята статті 177 ЦПК України).

Також, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Перевіривши позовну заяву, судом встановлено її невідповідність вказаним вище вимогам до позовної заяви, оскільки вона не містить ціни позову, яка відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України, визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, а відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна. Визначення ціни позову це обов`язок, а не право позивача.

Як убачається із позовної заяви та з позовних вимог, предметом спору є визнання права власності за відповідачем на транспортний засіб марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 1298 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 , та стягнення з відповідача вартості спірного автомобіля. Водночас, позивачем долучено до матеріалів справи інформацію про належність спірного транспортного засобу саме відповідачу, що не узгоджується із заявленими позовними вимогами, без визнання вказаного майна таким, що набуте у період спільного проживання подружжя.

Крім цього, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача половини вартості належного відповідачу транспортного засобу, позивачем не здійснено оцінку його вартості, а лише зазначено, що на теперішній час вартість спірного автомобіля складає

110000 гривень, при цьому не обґрунтовано, чим керувалася позивач, визначаючи вартість майна та, відповідно її частину, яку просить стягнути з відповідача у грошовому еквіваленті на свою користь.

У відповідності до пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

З огляду на те, що позовна заява не містить ціну позову, відсутні докази щодо оцінки майна та визначення його вартості, яка підлягає компенсації відповідачем позивачу, неможливо встановити розмір судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду із вимогою про поділ спільного майна подружжя.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн, не долучає до позовної заяви квитанції на підтвердження сплати нею судового збору, при цьому 11.10.2023 представником позивача надіслано заяву про доручення квитанції про сплату судового збору у розмірі 1084,60 грн, але долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Отже, на підставі викладеного, позивачу необхідно здійснити оцінку вартості майна та вказану оцінку надати суду, сплативши судовий збір з урахуванням вартості оцінки майна та її частини, яка стягується з відповідача в рахунок компенсації або сплатити максимальний розмір судового збору, який повинен відповідати сумі вимог.

Крім того, згідно із частиною першої та другої статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

При цьому, позивачем до позовної заяви додано копію позовної заяви для відповідача, яка містить лише частину копій документів, поданих до суду, що не відповідає вимогам ЦПК України.

Щодо заявленого, у прохальній частині позовної заяви, клопотання про витребування у ОСОБА_2 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ЗАЗ-DAEWOO», моделі Т13110, 2007 року випуску, з об`ємом двигуна 1298 см3, державний номерний знак НОМЕР_1 , для огляду у судовому засіданні та долучення копії документу до матеріалів справи, суд зазначає таке.

Частинами другою та четвертою статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 84 ЦПК України встановлені вимоги до клопотання про витребування доказів.

Так, у клопотанні про витребування доказів 1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З аналізу наведених норм процесуального права, змісту і вимог позовної заяви ОСОБА_1 встановлено, що позовна заява вищевказаним нормам ЦПК України не відповідає, а подання клопотань (заяв) та вимоги до них чітко встановленні процесуальним законом.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення її недоліків, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції з усунутими недоліками, про які зазначено вище по тексту ухвали, сплатити судовий збір та додати до позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї, для надсилання відповідачу у справі.

Крім цього слід зазначити, що відповідно до положень статті 14 ЦПК України, з урахуванням пункту 2 частини другої статті 175 ЦПК України, представник позивача адвокат зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, а позивач, як фізична особа, має право його зареєструвати, зазначивши у позовній заяві відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Суд акцентує увагу позивача (представника позивача) на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Дотримання вимог статей 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя залишити без руху та надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач