_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/1528/24
Провадження № 2-к/947/1/24
УХВАЛА

/про надання дозволу на виконання іноземного суду/

05.02.2024 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Гниличенко М.В.

при секретарі судового засідання Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси судове клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан від 17.02.2005 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 року до Київського районного суду міста Одеси з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання надійшло судове клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан від 17.02.2005 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2024 року вказану цивільну справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 25.01.2024 року судове доручення - клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан від 17.02.2005 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 прийнято до провадження./а.с.23/

З метою з`ясування зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України було направлено запит до відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 25.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим по м.Одеса та Одеській області не значиться./а.с.22/

Із матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_2 , має зареєстроване місце проживання на території України, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, місце проживання ОСОБА_2 вказано: АДРЕСА_2 ; також вказано місце перебування ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , АО АРГО.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Актуальна інформація щодо роботи відділень поштового зв`язку розміщена на офіційному сайті Укрпошти за посиланням https.//offices.ukrposhta.ua/, зокрема зазначено що в умовах правового режиму воєнного стану, введенного у країні відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (із змінами), затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-XI, роботу мережі поштового зв`язку Укрпошти ускладнено. Зараз тимчасово не працюють відділення Укрпошти у тих населених пунктах, де відбуваються бойові дії та обстріли, а також на тимчасово окупованих територіях, до яких відноситься АР Крим та м.Севастополь. Тому, у суду не було можливості належним чином сповістити ОСОБА_2 щодо наявності вказаного доручення, окрім судового оголошення.

Слід зазначити, що відновлення діяльності Укрпошти на тимчасово окупованих територіях України може відбутися тільки після відновлення конституційного ладу на цих тимчасово окупованих територіях.

Відповідно до ст.500 ЦПК України - суди України виконують доручення іноземних судів про надання правової допомоги щодо вручення викликів до суду чи інших документів, допиту сторін чи свідків, проведення експертизи чи огляду на місці, вчинення інших процесуальних дій, переданих їм у порядку, встановленому міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - дипломатичними каналами.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан по справі № 2-729 від 17.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.01.2005 року а до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Як вбачається із матеріалів справи, вказане рішення суду набрало законної сили 04.03.2005 року та отримано відповідачем ОСОБА_2 власноручно, про що є розписка в матеріалах справи./а.с.6-9/

Відповідно довідки судді районного суду Казибекбійського районного суду м.Караганди рішення суду від 17.02.2005 року виконувалось на території Республіки Казахстан до листопада 2002 року.

Із клопотання вбачається, що відповідач ОСОБА_2 частково виконав рішення суду, але на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів.

Відповідно постанови приватного судового виконавця виконавчого округу Карагандинської області Балкенової Г.С. від 22.11.2022 року про визначення заборгованості, розмір заборгованості по аліментам по день повноліття дитини ( ОСОБА_4 ) на 06.03.2019 року складає 2 383 399 тенге станом на 21.11.2022 року. В постанові також зазначено, якщо відповідач не працює або ним не надано документи на підтвердження його заробітку чи доходу, заборгованість визначається виходячи із розміру середньої місячної заробітної плати в Республіки Казахстан на час стягнення заборгованості./а.с.10/

Також, до клопотання надано інформація щодо кур`єрської доставки на ім`я ОСОБА_2 документів виконавчої служби, та 03.07.2023 року є відмітка про вручення боржнику документів, але до наступного часу заборгованість не погашено, що змушує звертатись представника позивача ОСОБА_5 в інтересах позивача за захистом її порушених прав у вигляді заборгованості на утримання дитини, у порядку судового доручення/клопотання до суду України./а.с.12/

Відповідно до ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи за принципом взаємності.

У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлене до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів/заборгованості, яке може бути пред`явлене до примусового виконання протягом усього строку стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. (ст. 463 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 Закону України«Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до міжнародних договорів України суд відмовляє у задоволенні клопотання про визнання й виконання рішення іноземного суду у випадках, коли: згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення, воно не набрало законної сили, за винятком випадків, коли рішення підлягає виконанню до набрання законної сили; відповідач не брав участі у процесі внаслідок того, що йому або його уповноваженому не було своєчасно і належним чином вручено виклик у суд; у справі між тими самими сторонами, про той же предмет і з тих самих підстав на території Договірної Сторони, де має бути визнано й виконано рішення, вже було постановлено рішення, що набрало законної сили, або установою цієї Договірної Сторони раніше було порушено провадження, або ж є визнане рішення суду третьої держави; згідно з положеннями даного міжнародного договору, а в не передбачених ним випадках згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано й виконано, справа належить до виключної компетенції її установи, спір вирішено не компетентним судом; відсутній документ, що підтверджує угоду сторін у справі про договірну підсудність; закінчився строк давності примусового виконання, передбачений законодавством Договірної Сторони, суд якої виконує доручення.

Надання дозволу на виконання вищезгаданого рішення суду передбачено Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, ратифікованою Верховною Радою України від 10 листопада 1994 року, яка набула чинності для України 14 липня 1995 року.

Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.01.2006 № 26-53/7 Конвенція про правову допомогу та правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською Республікою, Республікою Узбекистан, Російською Федерацією, Республікою Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

Відповідно до ст. 6 вказаної Конвенції, Договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема визнання і виконання судових рішень по цивільним справам.

У ст. 51 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року передбачено, що кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає та виконує такі рішення, винесені на території інших Договірних Сторін:

а) рішення установ юстиції у цивільних та сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди у таких справах та нотаріальні акти щодо грошових зобов`язань (далі рішень);

б) рішення судів у кримінальних справах про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

З долученого до клопотання рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан по справі № 2-729 від 17.02.2005 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був присутнім у судовому засіданні та позов визнав частково, не заперечував проти сплати аліментів відповідно до закону, та рішенням суду було стягнуто частину його заробітку. Вказане рішення відповідачем оскаржено не було та набрало чинності.

Згідно ч. 1 ст. 53 Конвенції клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 466 ЦПК України).

До клопотання додано засвідчену копію рішення, про примусове виконання якого направлено клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності; відомості про те, що на території Республіки Казахстан рішення частково виконувалося. Також надано відомості про те, що боржника було своєчасно повідомлено належним чином про розгляд справи.

Будь-яких підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено. Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання дотримано.

Виходячи з вищенаведеного, рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан по справі № 2-729 від 17.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.01.2005 року а до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання та дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у статті 51, розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої має бути здійснено примусове виконання.

Суд, який розглядає клопотання про визнання та дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої має бути здійснено примусове виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» рішення іноземних судів (судів іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, закордонних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні відповідно до міжнародних договорів України, цього та інших законів України, якщо визнання та виконання таких рішень передбачено міжнародними договорами України або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, сума, що стягується з боржника в тенге, підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

За даними Національного банку України станом на 05.02.2024 року офіційний курс української гривні до казахского тенге складає 8,3570 грн. за 1 казахский тенге.

Враховуючи наведене, заборгованість за аліментами в розмірі 2 383 399 казахских тенге станом на 05.02.2024 року становить 19 918 065, 44 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 462-470 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Судове клопотання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про надання дозволу на виконання на території України рішення районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан від 17.02.2005 року про стягнення коштів з ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на примусове виконання на території України районного суду № 2 Казибекбійського району м.Караганди Республіки Казахстан від 17.02.2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , яке набрало законної сили 04.03.2005 року в частині стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Карагандинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 25.01.2005 року а до її повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що за курсом Національного банку України станом на 05.02.2024 року становить 19 918 065, 44 (дев`ятнадцять мільйонів дев`ятсот вісімнадцять тисяч шістдесят п`ять гривень 44 копійки).

Після набрання ухвалою суду законної сили видати виконавчий лист, який пред`явити для виконання в порядку, встановленому законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.02.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.