Р І Ш Е Н Н Я№ 127/30353/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Кравчук Ю.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальова В.О.,

відповідача ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та її представника - адвоката Гурби М.В.,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, заподіяні пошкодженням майна, у розмірі 27908,04 грн. та судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 08.09.2022 о 16:35 год. в м. Вінниця на виїзді з території АЗС «NG» по просп. Юності, 81А у м. Вінниці , чоловік позивачки - ОСОБА_5 , керуючи належним позивачу автомобілем Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_1 зіткнувся з велосипедом під керуванням малолітнього ОСОБА_3 .

За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за №0001019 від 09.09.2022.

За наслідками розгляду вказаного кримінального провадження 09.10.2022 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Внаслідок вказаного ДТП позивачці були заподіяні матеріальні збитки, завдані пошкодженням її автомобіля у розмірі 22 218,04 грн.

Позивач зверталась до матері малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про відшкодування завданої їй шкоди, на що остання не погодилась.

Оскільки, відповідач добровільно сплачувати кошти не бажає, позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2023 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачам для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачам на подання заперечення (т.1 а.с. 42).

03.02.2023 відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та стягнути з позивача на її користь судові витрати. У відзиві визнає факт того, що її син - ОСОБА_3 потрапив у ДТП з автомобілем позивача, проте заперечує, що це сталося внаслідок вини її сина, або ж внаслідок неналежного виховання або ухилення її від батьківських обов`язків щодо здійснення нагляду за дитиною. Позивачем не доведено факт протиправної поведінки відповідача та її сина, розмір заявленої шкоди. Висновок експерта у кримінальному провадженні, на думку відповідача, є недопустимим доказом. Розмір шкоди, заявлений позивачем не доведений. Крім цього, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача судових витрат є необгрунтованими та неспівмірними. З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню. (т.1 а.с. 48-55)

13.02.2023 представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.О. надав відповідь на відзив, в якому заперечував проти тверджень відповідача. Наголошував на тому, що відповідач несумлінно здійснювала догляд за сином, внаслідок чого останній, катаючись на велосипеді, спричинив ДТП. Заперечує проти тверджень відповідача про недопустимість наданих позивачем доказів. З огляду на викладене, просить позов задовольнити. (т.1 а.с.68-69)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи - ОСОБА_4 (т.1 а.с.103-104)

24.04.2023 третя особа ОСОБА_4 надав письмові пояснення, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених відповідачем у відзиві. (т.1 а.с.118-119)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2023 розгляд справи ухвалено проводитти у порядку загального позовного провадження. Замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням і продовжено розгляд справи. (т.1 а.с.130)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2023 задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід судді Борисюк І.Е. в цивільній справі № 127/30353/22, справу передано до відділу прийому Вінницького міського суду Вінницької області для визначення іншого судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. (т.1 а.с.136-138)

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2023 справа №127/30353/22 передана на розгляд судді Вінницького міського суду Вінницької області Медяній Ю.В. (т.1 а.с. 147)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.05.2023 прийнято цивільну справу №127/30353/22 до свого провадження та призначено підготовче засідання. (т.1 а.с.148)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 призначено у справі судову транспортну товарознавчу експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи.(т.1 а.с.159-160)

09.07.2023 до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових пояснень та матеріалів. (а.с.163-167)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.09.2023 провадження у справі поновлено. (т.1 а.с.172)

04.10.2023 представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.О. на виконання клопотання експерта надав письмові пояснення по справі. (т.1 а.с.183-184)

10.10.2023 відповідач ОСОБА_2 надала письмові пояснення. (т.1 а.с.186-187)

Ухвалою суду 10.10.2023 провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. (т.1 а.с.190-191)

13.11.2023 до суду надійшов висновок експерта №СЕ-19/102-23/19515-АВ від 08.11.2023. (т.1 а.с.198-221)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. (т.1 а.с.223)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.12.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ковальова В.О. про збільшення розміру позовних вимог в якій він просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, заподіяні пошкодженням майна у розмірі 28 310,88 грн. та судові витрати .

19.03.2024 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гурба М.В. надав письмові пояснення, в яких зазначив, що з висновку експерта та наданих експертом пояснень вбачається, що розмір завданої позивачу шкоди не є доведеним. Крім цього, зазначені у висновку експерта суми вказані з врахуванням ПДВ, відшкодування якого можлива лише після його фактичної сплати. Оскільки позивач не сплачувала вартості ремонту, і, відповідно, ПДВ, відсутні підстави для стягнення з неї повної вартості відновлювального ремонту. Таким чином, позивач не довела розмір завданої їй шкоди, а тому позов задоволенню не підлягає. (т.2 а.с.19-22)

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковальов В.О. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у позові, заяві про збільшення позовних вимог відповіді на відзив. Підтвердив, що позивач не здійснювала ремонт автомобіля і, відповідно, не сплачувала ПДВ.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , та її представник - адвокат Гурба М.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав, викладених у письмових поясненнях. Надав пояснення, аналогічні поясненням відповідача ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_6 надав пояснення щодо розбіжностей переліку пошкоджень зазначених в акті огляду місця ДТП та звіті про оцінку збитків зазначивши, що працівники поліції не мають спеціальних знань та кваліфікації для точного визначення пошкоджень транспортного засобу, тому перелік таких пошкоджень у протоколі огляду місця ДТП не може слугувати належним доказом для визначення обсягу пошкоджень.

Заслухавши пояснення учасників справи, експерта, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 08.09.2022, близько 16:35 год. на території АЗС «NG» по просп. Юності, 81А у м. Вінниці, відбулось зіткнення між автомобілем Hyundai Accent, державний номерний знак, НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , який виїжджав з даної станції, та велосипеда «Bulls LTD-2» під керуванням малолітнього ОСОБА_3 , 2012 року народження, який попередньо рухаючись по тротуару, при наявній велосипедній доріжці з протилежної сторони дороги, не переконавшись у власній безпеці, раптово виїхав на нерегульований пішохідний перехід, справа-наліво по ходу руху автомобіля, чим спричинив ДТП, що підтверджується схемою місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП від 08.09.2022. (т.1 а.с.84-87)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_4 - батько, ОСОБА_2 - мати. (а.с.27)

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль Hyundai Accent, державний номерний знак, НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 (т.1 а.с.8)

За фактом даної ДТП було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про які внесено до ЄРДР за №0001019 від 09.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою слідчого ВРЗСТ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора Шпака Я.М. від 16.09.2022 залучено матір ОСОБА_3 - ОСОБА_2 до кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0001019 від 09.09.2022 як законного представника потерпілого. (т.1 а.с.70)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-22/14398-ІТ від 29.09.2022, в заданій дорожній обстановці при заданих в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, в діях водія автомобіля марки Hyundai Accent державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не вбачається невідповідності вимогам ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП. В заданій дорожній обстановці при заданому в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, в діях велосипедиста ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п. 1.10,(в) ПДР України. Дії велосипедиста ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.1.10 ПДР України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. (т.1 а.с.30-34)

Постановою слідчого СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Шпака Я.М. про закриття кримінального провадження, кримінальне провадження №0001019 від 09.10.2022 було закрито, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. (т.1. а.с. 17 - 18) Вказана постанова мотивована тим, що безпосередньою причиною ДТП стало порушення велосипедистом ОСОБА_3 вимог п.1.10, 6.6 (б, в) Правил дорожнього руху України.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2022 у справі №127/25857/22, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова мотивована тим, що сам по собі факт потрапляння дитини в ДТП не є достатньою ознакою ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. (т.1 а.с.56-58)

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-23/19515-АВ від 29.09.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai Accent, державний номерний знак, НОМЕР_1 , станом на дату оцінки - 15.04.2023 могла становити 28 310,88 грн. (т.1 а.с.199-215)

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

У справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

Згідно із роз`ясненнями, наведеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року зі змінами і доповненнями розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Як вбачається з висновку експерта №СЕ-19/102-22/14398-ІТ від 29.09.2022 в діях велосипедиста ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п.п. 1.10,(в) ПДР України. Дії велосипедиста ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.1.10 ПДР України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

У постановах Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у кримінальній справі, є письмовим доказом у цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

З висновку експерта №СЕ-19/102-22/14398-ІТ від 29.09.2022 вбачається, що він складений на підставі постанови слідчого, тобто за належної правової підстави, судовим експертом, який має відповідні знання і кваліфікацію, та був попереджений про кримінальну відповідальність за складання неправдивого висновку.

Відповідач була залучена до кримінального провадження, в межах якого було призначено дану експертизу в якості законного представника потерпілого. Матеріали справи не містять доказів, що вона висловлювала незгоду з даним висновком експерта, заявляла клопотання про проведення повторної експертизи.

Дослідивши висновок експерта №СЕ-19/102-22/14398-ІТ від 29.09.2022 суд дійшов висновку, що він є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом.

Отже, судом встановлено, що 09.08.2022 внаслідок неправомірних дій малолітнього ОСОБА_3 сталося зіткнення з належним позивачу автомобілем, під час якого останній отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Між неправомірними діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та вина ОСОБА_3 .

Таким чином, судом встановлено, що позивачу було завдано матеріальної шкоди саме внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 .

Частиною першою статті 1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Твердження відповідача та третьої особи про те, що вони належним чином здійснювали виховання і нагляд за малолітнім ОСОБА_3 та не ухилялись від виконання батьківських обов`язків, про що свідчить постанова Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2022 у справі №127/25857/22, якою провадження за ч.1 ст.184 КУпАП відносно ОСОБА_2 було закрито, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди, суд до уваги не бере, виходячи з наступного. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2022 у справі №127/25857/22, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП було закрито, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки сам по собі факт потрапляння дитини в ДТП не є достатньою ознакою ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до диспозиції ч.1 ст.184 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає у випадку ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Суд звертає увагу на те, що поняття «ухилення батьків від обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання», зазначене в ч.1 ст.184 КУпАП та «несумлінне здійснення або ухилення від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою», зазначене в ч.1 ст.1178 ЦК України є відмінними, оскільки ст.184 КУпАП не охоплюється поняття «несумлінне здійснення або ухилення від здійснення нагляду за малолітньою особою», а тому закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.184 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення не є беззаперечним доказом відсутності факту неналежного здійснення відповідачем нагляду за малолітнім сином ОСОБА_3 .

Отже, судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю нагляду (контролю) з боку батьків малолітнього ОСОБА_3 , з вини якого 08.09.2022 сталася ДТП, які мали забезпечити безпечне катання на велосипеді малолітньої дитини і унеможливити пошкодження належного позивачеві автомобіля, повинна бути відшкодована матір`ю - відповідачем у справі.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 10.06.2020 року у справі №753/19313/16-ц .

Таким чином, суд дійшов висновку, що шкода, заподіяна позивачу, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 , оскільки судом було встановлено факт неналежного здійснення нею нагляду за малолітнім сином - ОСОБА_3 , який завдала шкоду позивачу.

Згідно з ч. ст. 1178 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами, несуть батьки малолітньої особи. Оскільки обов`язок здійснювати виховання дитини покладається в рівній мірі на обох батьків, обидва батьки в рівній мірі несуть відповідальність за шкоду, завдану малолітньою особою.

При цьому суд наголошує, що незалучення в якості співвідповідача батька малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , є правом, а не обов`язком позивача. Суд за власною ініціативою не може залучити співвідповідача. Права позивачу були роз`яснені, суд сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав передбачених цим Кодексом.

Щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

При цьому, реальними збитками є не лише витрати, які особа вже фактично понесла, а й ті витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права у майбутньому.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

При цьому, у висновку експерта №СЕ-19/102-23/19515-АВ від 29.09.2022, сума відновлювального ремонту зазначена з урахуванням ПДВ. Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що ремонт автомобіля не проведений, тобто ПДВ не сплачувався.

Отже, позивач не надала до суду належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП і, відповідно, сплати ПДВ.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.07.2023 у справі №591/1861/22 зазначив, що у разі відсутності в матеріалах справи документального підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту, правильним є зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відрахувати ПДВ від суми 28310,88 грн.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що позивачем не доведено розмір завданої їй шкоди, оскільки дані твердження не підтверджені належними та допустимими доказами і суперечать наявним у справі матеріалам.

Відповідач не надала альтернативного висновку, звіту чи акту про вартість матеріального збитку, не заявила клопотання про призначення повторної судової автотоварознавчої експертизи у цій справі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню матеріальні збитки завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 23 592,40 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, також належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 826,97 грн. пропорційно до задоволених вимог.

ОСОБА_1 відповідно до рахунку на оплату проведення експертного дослідження СЕ-19/102-23/19515-АВ сплатила 4588,80 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №67609605 від 07.11.2023. (т.1 а.с.240)

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню витрати на проведення експертизи у розмірі 3 823,85 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Щодо витрат на проведення оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, виконаного на замовлення позивача (звіт №22-81 від 06.11.2022) у розмірі 3000 грн., суд дійшов висновку що вказані витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний звіт про оцінку не було враховано судом, як доказ. Аналогічна позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22.

Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження реальності понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано наступні докази: копію договору про надання правничої допомоги №72-К від 15.12.2022, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Іда-Тен» в особі партнера, адвоката Ковальова В.О. (т.1 а.с.34 на звороті-36); копію квитанції №72-КВ від 15.12.2022 на суму 10000 грн. (т.1 а.с.36 на звороті); копію розрахунку витрат на правничу допомогу з урахуванням виконаних робіт (наданих послуг) від 27.12.2022 (т.1 а.с.70)

На підтвердження обсягу роботи адвоката та розміру плати за неї, було надано копію розрахунку витрат на правничу допомогу з урахуванням виконаних робіт (наданих послуг) від 27.12.2022, відповідно до якої адвокатом витрачено 10 год.20 хв. на надання послуг, що становить 10254,80 грн. Сторони домовилися, що винагорода Ковальова В.О. в даній справі здійснюється за плату відповідно до домовленості, і до сплати підлягає гонорар у фіксованому розмірі 10000 грн.

Суду надано належні та допустимі докази того, що позивач та її представник досягли згоди про розмір гонорару, а також того, що відповідач фактично сплатив вказаний гонорар в повному обсязі.

Факт оплати гонорару у визначеному сторонами розмірі та порядку підтверджується копію квитанції №72-КВ від 15.12.2022 на суму 10000 грн.

Враховуючи, що позов було задоволено частково, розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, необхідно розраховувати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8333 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Щодо клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке були заявлено в запереченні на відповідь на відзив в судовому засіданні, то суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, аргументуючи необхідність зменшення судових витрат позивача на правничу допомогу до 2000 грн. посилалася на те, що заявлений розмір витрат не відповідає складності справи, не є пропорційним та справедливим.

Вказані твердження носять загальний характер та не спростовують наявні в матеріалах справи докази саме такого розміру витрат на правничу допомогу, про який вказує представник позивача, оскільки як вбачається з матеріалів справи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт є співмірним заявленому розміру витрат на правничу допомогу, та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Таким чином, клопотання представника відповідача про зменшення витрат позивача на правничу допомогу задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного вище, дослідивши та оцінивши усі докази у справі суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути завдану майнову шкоду у розмірі 23 592,40 грн., судовий збір у розмірі 826,97 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 333 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3 823,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 22, 1172, 1178, 1192 ЦК України, ст.ст. 13, 76-82, 110, 133, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 завдану майнову шкоду у розмірі 23592,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 826,97 грн., витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8333 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3823,85 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

третя особа ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 29.03.2024.

Суддя