Номер провадження: 22-ц/813/1492/24
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державного підприємства «Національні інформаційні системи» в особі Регіональної філії місті Києва та Київської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення обтяження, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Мурзенко М.В. 03 квітня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник ОСОБА_1 з позовом до АТ «Сенс Банк», за участі третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Державного підприємства «Національні інформаційні системи», в особі Регіональної філії місті Києва та Київської області, ТОВ «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 , про усунення перешкод у користуванні майном шляхом припинення обтяження.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб - легковий автомобіль марки TOYOTA, модель CALDINA, державний номер НОМЕР_1 . При спробі зняти автомобіль з реєстраційного обліку для продажу з`ясувалось, що на ньому зареєстроване обтяження за №27067294 від 04.10.2019 року, відповідно до якого реєстратором Шандалєсовою О.І. Регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область, накладено обтяження автомобіля на підставі Договору застави, серія і номер 489, виданого 10.03.2006 року АТ «Укрсоцбанк». Обтяження накладено в інтересах АТ «Альфа Банк», боржником зазначений ОСОБА_2 .. Підставою обтяження визначено передавальний акт б/н від 15.10.2019 року, виданий Комісією для проведення реорганізації Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», договір застави №489 від 10.03.2006 року.

ОСОБА_1 зазначав, що під час підготовки даної позовної заяви, його адвокатом був здійснений пошук на сайті Судова влада, та встановлено, що відповідно до справи № 509/3359/15-ц право стягнення грошових коштів з боржника на підставі кредитного договору та рішення суду належить одній особі - ТОВ «Вердикт Капітал», а право застави, що було зареєстроване вже після продажу автомобіля позивачу, належить іншій особі - АТ «Альфа Банк». Разом з тим, викладене у жодному випадку не може стосуватись прав та обов`язків позивача як добросовісного набувача транспортного засобу. У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 не може реалізувати своє право розпоряджатись належним йому на праві приватної власності транспортним засобом, у зв`язку з чим, останній вимушений був звернутись до суду із даним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року позов ОСОБА_1 було задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні транспортним засобом автомобілем марки TOYOTA, модель CALDINA, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , тип транспортного засобу загальний легковий універсал В, номер державної реєстрації НОМЕР_3 , колір синій.

Припинено обтяження у вигляді застави рухомого майна, запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстрований 04.10.2019 року 16:33:55 за №27067294 реєстратором: Шандалєсова О.І. Регіональна Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область; документ-підстава обтяження: Договір застави, серія та номер: 489, виданий 10.03.2006 року, видавник: АТ «Укрсоцбанк»; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, TOYOTA, модель CALDINA, 2003 року випуску, Номер об`єкта ST, номер державної реєстрації НОМЕР_4 , обтяжувач: АТ «Альфа Банк», боржник ОСОБА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник АТ «Сенс Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на момент укладення правочину щодо предмету спору - заставного автомобіля, існувало рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.09.2015 року у справі № 509/3359/15-ц, яким були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/176 від 10.03.2006 року в сумі 32 275,95 доларів США, що еквівалентно 679127,54 гривень.

Таким чином, на думку апелянта, новому власнику автомобіля необхідно було проявити додаткову обачність при укладенні договору купівлі-продажу заставного майна.

Сторони про розгляд справи на 23.01.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 .

Судова повістка, надіслана на адресу ОСОБА_2 , повернулась до суду апеляційної інстанції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто, вказана судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, що кореспондується із положеннями п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21.12.2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31.08.2022 року у справі № 760/17314/17).

АТ «Сенс Банк», Регіональна філія м. Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи», ТОВ «Вердикт Капітал» були сповіщені належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційні електронні адреси.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01.06.2022 року у справі № 761/42977/19 та від 26.10.2022 року у справі № 761/877/20.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Сенс Банк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки TOYOTA, модель CALDINA, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , тип транспортного засобу загальний легковий універсал В, номер державної реєстрації НОМЕР_3 , колір синій, що підтверджується копією договору комісії та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.11, 93).

З Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна №79553297 від 04.10.2019 року вбачається, що відносно автомобіля марки TOYOTA, модель CALDINA, 2003 року випуску, номер об`єкта ST, номер державної реєстрації: НОМЕР_4 , було зареєстровано приватне обтяження, із забороною відчуження, підстава обтяження - договір застави серія та номер: 489, виданий 10.03.2006 року, видавник АТ «Укрсоцбанк», боржник - ОСОБА_2 , обтяжувач АТ «Альфа Банк».

З листа головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 19.01.2023 року вбачається, що до ТСЦ 5142 звернувся власник автомобіля TOYOTA CALDINA, номер кузова НОМЕР_5 , гр. ОСОБА_1 , із заявою щодо перереєстрації наладженого йому транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу та договору комісії № 7466/19/010045 від 30.05.2019 року, укладених TOB «Ф.A.P.T.». Разом із зазначеними договорами, які підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, власник надав транспортний засіб для огляду, акт огляду реалізованого транспортного засобу та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер. Внаслідок відсутності підстав для відмови у наданні адміністративної послуги, автомобіль TOYOTA CALDINA, номер кузова НОМЕР_5 , був зареєстрований за гр. ОСОБА_1 та закріплено новий номерний знак НОМЕР_6 . Водночас, проведеною під час перереєстрації 30.05.2019 року перевіркою встановлено, що відомості стосовно попереднього власника даного транспортного засобу - гр. ОСОБА_2 , містилися в Єдиному реєстрі боржників. У зв`язку із цим, ТСЦ 5142 у встановленому порядку було належним чином повідомлено Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області та приватного виконавця Щербакова Ю.С., про факт відчуження даного автомобіля та його перереєстрацію.

Одночасно, за результатами проведених перевірок за наявними реєстрами та базами даних, головним сервісним центром МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області не було встановлено будь-яких обмежень відносно спірного автомобіля та його власника ОСОБА_1 станом на час реєстрації за ним вказаного транспортного засобу.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 14.09.2015 року у справі № 509/3359/15-ц були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2006/13-2.06/176 від 10.03.2006 року в сумі 32275,95 доларів США, що еквівалентно 679127,54 гривень.

Колегія суддів враховує, що у вказаному судовому рішенні питання про заставу спірного транспортного засобу судом не вирішувалось.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном.

В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 391 ЦК України).

Згідно ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

З матеріалів справи вбачається, що на належний позивачу на праві власності автомобіль 04.10.2019 року було зареєстроване обтяження у виді застави рухомого майна, чим порушується його право власності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ст. 3 цього Закону, заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та впливає на чинність договору застави (ст. 16 Закону України «Про заставу»).

Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава, припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна.

Згідно ч. 1-2 ст. 12 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави.

У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Вказаний правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №463/3582/17, від 18.12.2019 року у справі №619/4033/18, від 18.03.2020 року у справі №202/5584/18 та інших.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що на час реєстрації права власності позивача на спірний транспортний засіб 30.05.2019 року - останній не перебував під обтяженням на підставі зазначеного в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна кредитного договору та відповідного договору застави, які були зареєстровані 04.10.2019 року за № 27067294.

Тобто, на момент набуття ОСОБА_1 у власність автомобіля (30.05.2019 року) у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про його обтяження.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що з наявних в матеріалах справи письмових доказів судом першої інстанції не встановлено факту наявності обтяження рухомого майна на час реєстрації права власності на автомобіль за ОСОБА_1 , а також ту обставину, що відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування наведених доводів позивача, то вказані обставини дали суду підстави зробити обґрунтований висновок про те, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, що стало підставою для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника АТ «Сенс Банк» про те, що на момент укладення правочину щодо предмету спору - заставного автомобіля, існувало рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/3359/15-ц, яким були задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та новому власнику автомобіля необхідно було проявити додаткову обачність при укладенні договору купівлі-продажу заставного майна, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

З наявного у матеріалах справи договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу від 30.05.2019 року вбачається, що він був укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Ф.А.Р.Т.», яке, в свою чергу, уклало договір комісії щодо вказаного автомобіля з ОСОБА_2 .

Таким чином, позивач, укладаючи договір не з боржником, а з юридичною особою ТОВ «Ф.А.Р.Т.», не міг знати про наявність боргових зобов`язань ОСОБА_2 перед ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк»).

Щодо можливості у ОСОБА_1 дізнатися про існування рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/3359/15-ц, то колегія суддів враховує, що позивач не є особою, яка має повний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень, а відтак, отримати дані щодо судових проваджень за участю ОСОБА_2 , який не був стороною правочину при придбанні позивачем транспортного засобу, у ОСОБА_1 об`єктивно не існувало.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що доводи апелянта є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 26 січня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе