УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 279/15/23

провадження № 61-1006 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Українська Залізниця» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 рокуОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив зобов`язати акціонерне товариство «Українська Залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця») розглянути його заяву на предмет виключення квартири АДРЕСА_1 з переліку службового житла. Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн та витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 13 500,00 грн. Посилався на те, що наявність нерозглянутої заяви про виключення вказаної квартири з переліку службового житла призводить до порушення його прав на приватизацію житла.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано АТ «Українська залізниця» розглянути заяву ОСОБА_1 на предмет виключення квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2023 рокурішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення витрат на правничу допомогу скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 18 500,00 грн витрат за надання правничої допомоги у суді першої інстанції, 5 000,00 грн витрат за надання правничої допомоги в апеляційному суді.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2023 року в частині стягнення судового збору змінено.

Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 992,40 грн судового збору, сплаченого у зв`язку із зверненням до суду та 1 073,60 грн за подання апеляційної скарги, а всього 2 066,00 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

До Верховного Суду 15 січня 2024 року АТ «Українська залізниця» подало касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання відповідача розглянути заяву на предмет виключення квартири з переліку службового житла.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у таких справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Українська залізниця» подало касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Українська Залізниця» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13 вересня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська Залізниця» про зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара