ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2081/24 Справа № 199/4484/23 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 грудня 2021 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) під актовим записом №1041. Вирішено питання стосовно судових витрат.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом першої інстанції в рішенні від 04 вересня 2023 року не розглянуто її вимогу щодо залишення їй після розірвання шлюбу її дівочого прізвища - ОСОБА_3 .

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким залишити їй після розірвання шлюбу її дівоче прізвище ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що в резолютивній частині рішення суду про розірвання шлюбу слід наводити відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС, до таких відомостей входить прізвище позивачки, яке вона виявила бажання залишити після розірвання шлюбу. Вона подавала суду заяву про повернення її дошлюбного прізвища.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що спір у даній справі виник з приводу розірвання шлюбу апеляційна скарга ОСОБА_1 на додаткове рішення підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику, як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення по справі суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 27 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

08 липня 2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі. В якій, окрім розгляду справи без її участі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище " ОСОБА_3 " (а.с.22) .

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 грудня 2021 року Лівобережним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під актовим записом №1041. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Вказаним рішенням питання відносно прізвища не вирішувалося.

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом першої інстанції в рішенні від 04 вересня 2023 року не розглянуто її вимогу щодо залишення їй після розірвання шлюбу її дівочого прізвища - ОСОБА_3 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті додаткового рішення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15 вересня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що фактично судом не вирішено питання стосовно залишення позивачці після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища " ОСОБА_3 ".

Ухвалюючи додаткове рішення про відмову в ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції керувався вимогами ч.6 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якими передбачено, що той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Між тим колегія суддів звертає увагу на те, що норми СК є пріоритетними.

Відповідно до положень статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У розумінні положень статті 113 СК України право на вибір прізвища після розірвання шлюбу належить особі, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу.

Позивачка ОСОБА_1 , у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_2 , змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Позивачка після подачі позову, 08 липня 2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі. В якій, окрім розгляду справи без її участі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище « ОСОБА_3 » .

Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Шлюб між подружжям може бути припинено внаслідок його розірвання органами державної реєстрації актів цивільного стану або на підставі рішення суду за спільною заявою подружжя або за заявою одного із подружжя.

У разі розірвання шлюбу в органах ДРАЦС питання відновлення дошлюбного прізвища вирішується при державному розірванні шлюбу.

Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові.

Отже, право подружжя після розірвання шлюбу взяти своє дошлюбне прізвище або залишити шлюбне належить йому при розірванні шлюбу як під час судового розгляду, так і в органі реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвищі залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне.

Згідно ч.8 ст. 268 ЦПК України після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК України воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Оскільки, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище « ОСОБА_3 », та рішенням від 04 вересня 2023 року це питання не вирішено, у зв`язку з чим було подано заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення (ухваливши при цьому оскаржуване додаткове рішення), оскільки сторона скористалася наданим їй правом вибору, що закріплено в положеннях ч. 1 ст. 113 СК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, а додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року підлягає скасуванню і ухваленню нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Залишити позивачці дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров