Дата документу 23.01.2024 Справа № 333/9297/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/9297/23 Головуючий у 1 інстанції: Дмитрієва М.М.
№ 22-ц/807/179/24 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Трофимової Д.А.

секретар: Бєлова А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі адвоката Рогозіна Олексія Вікторовича на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року за поданням старшого державного виконавця Роботи Анни Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року подання старшого державного виконавця Роботи А.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі адвоката Рогозіна О.В. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні подання старшого державного виконавця Роботи А.Є. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання старшого державного виконавця Роботи Анни Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог зазначено, що на виконанні у Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження 71614273 з виконання виконавчого листа № 333/5480/22, виданого 18.04.2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 41 629,60 грн . За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статей З, 4, 24, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, виконавцем 20.04.2023 ркоу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження за вих. № 12976 рекомендованим та простим відправленням кореспонденції.

Як зазначено у поданні, рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь - яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта майно належне боржнику на праві власності відсутнє; Згідно відповіді ПФУ від 05.10.2023 року боржник не працює та не отримує пенсію. З відповіді ДФС від 06.10.2023 року слідує, що розрахункові рахунки в установах банків відсутні, інформація про джерела доходу відсутня; Відповідно до відповіді МВС транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Мотивуючи необхідність тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, державний виконавець зазначила, що виконавцем 25.04.2023 року, 05.10.2023 року на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин не виконання рішення суду, однак ОСОБА_3 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила виконавця.

Виходячи з того, що судове рішення не виконано, боржник ухиляється від його виконання, державний виконавець просив суд задовольнити подання та накласти тимчасову заборону на виїзд за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язання.

Суд першої інстанції врахував обов`язковість судового рішення та, задовольняючи подання виходив з положень частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, за якими суд може застосувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За правилом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов`язань - до виконання цих зобов`язань.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або в`їзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзду в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі, згідно з дорученням правоохоронних органів.

Крім інших, покладених на органи державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без дійсних документів під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.

Відповідно до ч. 1 Указу Президента України Про додаткові заходи і підвищення ефективності виконання рішень судів від 24.03.2008 р. № 261/2008 визнається за необхідне вжити додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав людини щодо належного виконання рішень судів. Згідно з п. 2 ч. 2 цього Указу повинен бути врегульований порядок виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання, покладені на них рішенням судів.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, як зазначив суд, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Також суд першої інстанції констатував, що за містом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Разом з тим, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні не навів переконливих доказів, які свідчили б про свідоме ухилення боржника від виконання.

Так, посилання державного виконавця на те, ОСОБА_1 ігнорує вимоги виконавця про надання декларації про доходи та майно боржника, неодноразово не з`являлась на вимогу виконавця, не надавала пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця, не підтверджені жодними доказами. Так, в спрві не міститься докзів отримання боржником вимог державного виконавця в тому числі щодо подання декларації та викликів у ДВС.

За ч. 4.ст. 441 ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У даній справі судом першої інстанції не була забезпечена участь державного виконавця, в справі відсутні відомості про його повідомлення про слухання справи.

Крім того, судова колегія враховує, що свобода пересування гарантована ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. При цьому, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (ч.3).

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

У даній справі, розглянувши справу у відсутність державного виконавця, суд не переконався що ним були вжиті достатні заходи для повідомлення боржника про явку до ДВС та подання декларації, не з`ясовувалися питання дотримання пропорційності між правами людини та публічним інтересом.

За таких обставин оскаржуване удове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 жовтня 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 1 лютого 2024 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: О.З. Поляков

Д.А. Трофимова