г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/673/23
Номер провадження 2/213/33/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мазуренка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С.,

за відсутності учасників справи,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Штефан Дмитро Юрійович до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 . За життя вони набули права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, належній їм на підставі державного акту.

Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але з`ясувалось, що на час смерті спадкодавця в будинку також прописані його донька відповідач ОСОБА_2 і онука ОСОБА_4 . Однак відповідач з липня 2014 року за місцем реєстрації фактично не проживає, має постійне місце проживання в іншій країні, де створила сім`ю, заяву про прийняття спадщини не подавала. Внаслідок реєстрації шлюбу на території РФ відповідач отримала прізвище ОСОБА_5 . Просить визнати відповідачку такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду позивач та його представник адвокат Штефан Д.Ю. підтримали викладені в позові обставини, просили позов задовольнити. В подальшому від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У заяві від 20.12.2023 представник позивача зазначив, що позивач не могла скористатися довіреністю серії 36 А В 3245994 від 04.12.2020, виданою їй ОСОБА_6 та посвідченою нотаріусом м. Воронеж (РФ), для подачі до нотаріуса заяви про відмову від прийняття спадщини, оскільки згідно п.1 постанови КМУ №164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що в умовах воєнного стану та протягом одного місяця з дня його припинення або скасування нотаріальні дії вчиняються з урахуванням таких особливостей: незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, зупиняються. У разі звернення такої особи за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Обмеження щодо видачі свідоцтва про право на спадщину діяло до 10.03.2023. При цьому, шестимісячний термін на подання заяви про відмову або прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , сплив 18.05.2022. Крім того, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій не допускається прийняття заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась судом своєчасно за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

01 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 20 березня 2023 року відкрито провадження у справі та витребувано докази від приватного нотаріуса.

18 квітня 2023 року до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 17 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

ОСОБА_1 з 15 листопада 1980 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо видно, що, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.49). 10 червня 2006 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на ОСОБА_9 . На підставі рішення суду від 01.06.2012 шлюб між ними розірвано (а.с.50-51).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності від 06.07.1987 житловий будинок з надвірними побудовами, за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів від 10.06.1987 про узаконення жилого будинку, побудованого в 1984 році і акту готовності жилого будинку (а.с.9).

Із довідки Територіального сервісного центру МВС №1243 видно, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів за громадянином ОСОБА_3 зареєстрований автомобіль RENAULT KANGOO, 2000 року випуску (а.с.52).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, актовий запис про смерть №2229 від 17.11.2021 (а.с.8).

ОСОБА_10 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 23.12.2005 року (а.с.24).

Із довідки від 07.10.2022 видно, що за відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади, станом на 15.11.2021 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який 18.11.2021 знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку із смертю (а.с.48).

Відповідно до акту про не проживання від 24 жовтня 2022 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 , за вказаною адресою з липня 2014 року не проживають, виїхали на постійне проживання до іншої країни, будь-які їх особисті речі в будинку відсутні (а.с.15).

Також встановлено, що ОСОБА_11 04.12.2020 року видана довіреність, якою вона уповноважила ОСОБА_1 керувати, користуватися та розпоряджатися належним їй рухомим та нерухомим майном, приймати спадщину або відмовлятися від неї, оформляти належні документи щодо прийняття спадщини. Довіреність посвідчена нотаріусом нотаріального округу міського округу міста Воронеж Воронезької області (РФ) (а.с.16).

Із копії спадкової справи №64/2022 заведеної після смерті ОСОБА_3 видно, що 07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Андрух І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. В заяві зазначила, що окрім неї є ще спадкоємицею донька померлого ОСОБА_11 (а.с.39). Отже ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_5 на території іншої країни.

07.10.2022 зареєстрована спадкова справа в Спадковому реєстрі (а.с.46).

Постановою від 19 грудня 2023 року приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні ноатіральної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку транспортногозасобу та 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами після смперті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що є інший спадкоємець першої черги донька померлого ОСОБА_11 , яка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, заяву про відмову від спадщини до спливу 6-місячного строку не подавала (а.с.99).

В судовому засіданні 21 листопада 2023 року допитані як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що відповідач ОСОБА_14 є донькою позивача, яка проживала разом з батьками до 2014 року, потім ОСОБА_15 добровільно виїхала до Росії. Чоловік позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 роки тому. На день смерті з ним проживала позивачка, доньки не було.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що позивач є його сусідкою, мешкала з чоловіком ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 роки тому. На момент смерті з ним проживала дружина позивачка у справі. Їх донька ОСОБА_2 давно виїхала з будинку, в ньому не проживає.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із права на спадкування.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України сторони є спадкоємцями першої черги за законом майна померлого ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 на день смерті батька ОСОБА_3 була зареєстрована разом з ним за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частиною першою, другою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

Державна реєстрація відповідача у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті ОСОБА_3 за адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.

Так, актом про непроживання від 24.10.2022 та поясненнями свідків, наданими в судовому засіданні, підтверджується, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинок за адресою: АДРЕСА_1 не був постійним місцем проживання ОСОБА_2 , хоча вона і була зареєстрована у вказаному будинку і право її проживання у ньому не обмежувалось. Натомість у 2014 році відповідач з власної волі виїхала на постійне місце проживання до іншої країни. ОСОБА_2 не проживала з батьком за однією адресою протягом тривалого часу до дня смерті останнього.

Отже сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Аналогічний висновок зазначений у постанові ВС від 28.04.2021 у справі №204/2707/19.

Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Встановлено, що у визначений законом строк відповідач не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідженими судом письмовими доказами, показами свідків підтверджено факт постійного непроживання відповідачки за місцем своєї реєстрації по АДРЕСА_1 станом на 15.11.2021 року, тобто на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Отже відповідач, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, та не подавши протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, не може вважатися такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 .

З огляду на викладене та встановлені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 29, 1216-1218, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Штефан Дмитро Юрійович до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину- задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 такою, що не прийняла спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РФ.

Дата складання повного тексту судового рішення - 01 лютого 2024 року.

Суддя В.В.Мазуренко