Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Красноноженко Л.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвокатки Колесник Ю.В.,

представника відповідача - адвоката Білова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 10 000 грн. щомісячно , починаючи з дня подачі позову і до досягнення нею повноліття та додаткових витрат на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 76 674,49 грн.

Позивачка вказує на те, що з 02.09.2006 року по 11.01.2012 року перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки в достатньому розмірі не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Крім того, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання на ДЦП, затримку психо-мовного розвитку, а тому на її лікування потребується значні додаткові кошти. З часу стягнення судом аліментів у розмірі 3000 грн ця сума не є доастстньою для належного забезпечення потрекб дитини . в місяць вона витрачає на утримання дитини приблизно 20 000 грн, половину з яких має надавати батько дитини. Зазначає, що не може влаштуватися на роботу в зв`язку з постійни доглядом за дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без сторннньої допомоги.

Також в період з 2021 по 2023 роки вона понесла значні додаткові витрати, а саме занняття ФТ-терапії в ТОВ "Медичний центр фізичної терапії та медицини болю "Інново" на загальну суму 40 140 грн та витрати на проживання під час лікування в м.Львів на суму 10 010 грн, лікування в ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна" на загальну суму 31 535 грн, реабалітаційні послуги в санаторії чайка на 20 000 грн, лабораторні обстеження та консультації лікарів, придбання ортезів на загальну суму 13 115 грн, лікування зубів в ТОВ "Центр сімейної стоматології" на суму 11545 грн., медичні препарати на загальну суму 23203,97 грн. Всього нею витрачено 153 348 грн 97 коп, отже з відповідача підлягають стягненню половина цих додаткових витрат на лікування доньки.

24.11.2023 року представником відповідача надано відзив на позов, в якому визнали вимоги позову в частині збільшення розміру аліментів частково- до розміру 4 000 грн щомісячно. Зазначив, що позивачка належним чином не обгрунтували підстави для збільшення розміру аліментів саме до 10000 грн, також просив врахувати народження у нього другої дитини в 2019 році , та наявні проблеми з його працевлаштуванням зважаючи на воєнний стан. Вимоги про стягнення додаткових витрат просили вирішити лише після надання позвиачкою підтверджуючих документів щодо їх сплати. Заначили, що позивачем невірно зазначені витрати на лікування доньки в клініці ОСОБА_4 та Інново, оскільки нею врахвані двічі одні і ті самі суми. Також не підтверджена оплата лікування доньки в санаторії ОСОБА_5 , адже калькуляція витрат не є належним доказом. Також ставить ід сумнів проживання самої позивачки в Львові під час проходження лікування доньки в центрі Інново і яким чином це відноситься до додаткових витрат. Також не визнає суму додаткових витарт на медичні препарати, оскільки частина чеків взагалі нечитаєма , деяки чеки повторюються, атакож без надання доказів , що саме ці препарати призначалися лікарями дитині неможливо встановити, чи дійсно ці ліки призначалися для лікування доньки.

18.12.2023 року надійшли заперечення на відзив від позивачки, в яких вона не погоджується з викладеними відповідачем обставинами та запереченнями . Зазначає, що донька має важкі порушенян рухового апарату та не може пересуватися самостійно без сторонньої допомоги, отже вона вимушена завжди супроводжувати доньку в усіх поїздках. Доньку вже три роки постійно оглядає та консультує лікар-гастроенеторолог, так як удоньки діагностували хронічну жовчокам`яну хворобу. Також зазначила про нерівний стан сторін, адже вона взагалі не може влаштуватися на роботу, відповідач же є фізично здоровим та має можливість працювати. Відповідач жодного разу не поцікавився як донька в інвалідному візочку дістається укриття, не запропонував свою допомогу.

Позивач та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити позов з викладених підстав. Звернули увагу суду на те, що дитина зросла, її потреби збільшилася, в країні є значний рівень інфляції, отже розмірі аліментів у 3000 грн жодним чином не забезпечить потреби дитини. крім того, дитині необхідно регулярно проходити санаторно-курортне та спеціальне реабілітаційне лікування, інакше можуть настати дуже негативні наслідки та регрес в досягнутих вже успіхів щодо здатності до самопересування та самообслуговування, а аткож навчання за загальною навчальною шкільною програмою. Також протягом 2022-2023 року у дитини відбулося загострення гастроентерологічних хвороб, які потребували негайного тривалого лікування, а також складне запалення зубів, яке неможливо було вилікувати в умовах безшкотовної стоматології.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги позову визнав частково з урахуванням заперечень, виклдаених у відзиві , згоден платити аліменти у розмірі до 5 000 грн, оскільки має нестабільний дохід та ще одну малолітню дитину. крім того, обгрунтовуючи розмір аліментів, позивачка фактично посилається на ті самі обставини та ті саме витрати, які зазначає як додаткові витрати на дитину. Також не погодився з розміром всіх заявлених додаткових витрат, оскільки позивачка навіть не намагалася з ним узгодити лікування доньки. Визнав обгрутованість додаткових витрат на суму 36 740 грн, а а саме лікування в клініці ОСОБА_4 та центрі Інново та витрати на проживання матері там, обстеження у гастроентеролог, придбання ортезів . Звернув увагу суду на те, що витрати на лікування у санаторії чайка та в приватній стоматологічній клініці не підтверджені належними доказами про сплату. Також зазначив, що надані позивачкою квитанції на придбання медичних препаратів жодним чином не підтверджують їх необхідність для лікування доньки та взагалі, що вони придбавалися саме для ОСОБА_3 та за призначенням лікарів.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З 02.09.2006 року по 11.01.2012 року сторони перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 жовтня 2028 року у справі № 490/5855/18 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 16 липня 2018 року і до досягнення нею повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19 606 грн. 80 коп. додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС 12.03.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду в частині стягнення аліментів.

Відповідно до медичного висновку № 36/23 на дитину- інваліда віком до 18 років, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на ДЦП, спастична диплегія, затримка психо-мовного розвитку, тяжка ступінь рухових порушень, визнана інвалідом дитинства підгрупи А - до 26.06.2026 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із вимогами частини першоїстатті 185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другоїстатті 185 СК Українирозмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, законодавством закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Суд дійшов висновку, щодо наявності правових підстав для стягнення витрат на оплату лікування дитини , спеціальне реабілітаційне лікування та санаторне-курортне лікування, оскільки батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме наявність тяжкої хвороби доньки ОСОБА_3 , яка потребує постійного та періодичного лікування за програмою реабілітації дитини-інваліда , атакож супутніх хвороб.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами .

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Наданими позивачем доказами підтверджується сплата послуг за консультацію головного гастроентеролога м.Києва 25.01.2023 року на суму 700 грн, та за лабараторне дослідження аналізів дитини на суму 930 грн та 620 грн, на придбання ортезів на суму 13115 грн, отже з відповідача підлягають стягненню 1125 грн та 6557,50 грн половини вартості цих витрат.

Що стосується витрат позивача на придбання медичних препаратів на лікування доньки , то з наданих позивачем копій чеків на придбання ліків суд вважає обгрунтованим включення цих витрат саме як додаткових витрат на лікування дитини - придбання медичних препаратів на загальну суму 13 492,51 грн, а саме призначених для лікування гастроентеролігчних та неврологічних захворювань ОСОБА_6 . Наявність цих захворювань та необхідність вказаного лікування підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_6 , за 2021-2023 роки. Придбання ліків для лікування сезонних простудних захворювань є звичайними витрататми на дитину , ці витрати не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.

Згідно Актів про надані медичні послуги та квитанцій про оплату послуг ТОВ "Медичний центр фізичної терапії та болю ІННОВО", м.Львів, та Договору про організацію та надання послуг з лікування та фізичної реабілітації , ОСОБА_1 , сплачено в листопаді 2021 року за надані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , медичні послуги в загальному розмірі 21 770 грн., а також підтверджені витрати на проживання позивачки в період з 31.10.2021 року по 14.11.2021 року в м.Львів під час проходження донькою вказаного лікування в загальному розмірі 10010 грн, отже 10885 грн та 5005 грн половини їх вартості підлягає стягненню з відповідача.

Випискою з медичної карти хворого ОСОБА_6 та калькуляцією вартості реабілітаційних послуг в санаторії "Чайка" ПБП "Парітет" підтверджується, що ОСОБА_6 , пройшла курс реабілітації з 14 по 26 серпня 2021 року на загальну суму 20 000 грн, отже половина вартості цих витрат 10 000 грн підлягає стягненню з відповідача.

При цьому суд враховує, що оскільки матеріаами справи підтверджується необхідність ОСОБА_6 у постійній сторонній допомозі та неможливість до самопересування - то витрати на проживання матері як особа, яка супроводжує дитину-інваліда, є необхідними та відностяться витрат на лікування дитини.

Згідно довідки ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна" від 28.07.2023 року року, видана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому, що вона в період з 17.07.2023 р. по 28.07.2087 р. пройшла курс лікування за адресою: АДРЕСА_1 . Оплату за вказаний курс лікування здійснено готівкою в касу та безготівкою 17-19 липня 2023 року на загальну суму 17 855 грн , отже половина вартості цих витрат 8927,50 грн підлягає стягненню з відповідача.

Вказане санаторно-курортне та реабілітаційне лікування відповідає рекомендаціям згідно індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 45/23 ОСОБА_6 .

Також позивачем надано докази оплати лікування доньки з застосуванням загальної анастезії в ТОВ "Центр семейной стоматологии" на загальну суму 11 545 грн, половину вартості якого слід стягнути з батька у розмірі 5772,50 грн. При цьому суд враховує, що стороною відповідача не надано жодних доказів про відсутність необхідності лікування дитини саме в зазначених умовах та безпідставності сплати лікування доньки її матір`ю.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина-інвалід це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Тобто, необхідність додаткової допомоги дитині-інваліду закріплена законодавчо.

Отже , позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню на загальну суму 55 018 грн. 75 коп.

Що стосується позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 10 000 грн. щомісячно , починаючи з дня подачі позову і до досягнення нею повноліття .

Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідност. 192 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції висловленою в постанові ВС України від 06.06.2018 року у справі № 138/594/17 при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількистатті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно зіст. 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно дост.8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно дост.12 Закону України «Про охорону дитинства`на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.

Уст. 150 СК Українивизначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в твердій грошовій сумі. В матеріалах справи відсутні відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача та отримання ним стабільного, регулярного доходу.

Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу Українипередбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вказана норма передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватися з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмірЗаконом № 2037-VІІІ від 17.05.2017, держава тим самим підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини, що узгоджується із положеннями ст.3 Конвенції про права дитини в тім, що: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік`встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн.

Прожитковий мінімум є мінімальною гарантією загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, і кожен з батьків повинен надавати дитині щомісячно утримання у достатньому розмірі. Тобто, надання батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує тільки мінімальні потреби дитини, а батьки повинні сприяти забезпеченню гармонійному розвитку дитини, не обмежуючись мінімумом.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Українивід 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, з метою достатнього забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі 3000 грн щомісячно. Донька є інвалідом першої підгрупи А, не може самостійно пересуватися, потребує постійної сторонньої допомоги , її мати, позивачка по справі через наведені обставини позбавлена можливості влаштуватися на роботу. Все це обумовлює дійсно набагато більших, ніж прожитковий мінімум, витрат на забезпечення необхідного рівня життя такої дитини. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем.

Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. , але в той час не підтверджені жодними доказами та матеріали справи не містять доказів на підтвердження матеріального становища сторін, витрат, які несе позивачка у зв`язку з утриманням дитини, що обґрунтовує позовні вимоги про стягнення аліментів саме у такому розмірі, як і докази покращення матеріального становища відповідача.

Статтею 81 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст.182,183 СК України, і зазначає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, вік дитини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і додосягнення нею повноліття.

За змістом ч. 1ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги майнового характеру у розмірі 2 147,20 грн .

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів , які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, які стягуються на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 10 жовтня 2018 року по справі № 490/5855/18.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 5000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття.

Відкликати виконавчий лист № 490/5855/18, виданий 01.03.2019 року Центральним районним судом м.Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 3000 грн. 00 коп, починаючи з 16.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 018 грн. 75 коп. додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 01 лютого 2024 року.

Суддя Гуденко О.А.