ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/4197/23
Провадження № 2/210/190/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Козіної В.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті Ради, третя особа на боці відповідача Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 28 квітня 2000 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0548 га, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 28.04.2000 року. Цей правочин було укладено між сторонами: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у присутності свідків, що підтверджується копією договору купівлі продажу. ОСОБА_4 мешкала у АДРЕСА_2 , тому продала домоволодіння так як за станом здоров`я не могла жити у приватному будинку одна. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

У січні 2001 року ОСОБА_5 звернулась до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з позовом про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на домоволодіння. Рішенням Дзержинського районного суду Кривого Рогу від 30.01.2001 року позов ОСОБА_5 було задоволено, правочин визнано дійсним, а за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 28.04.2000 року.

За життя ОСОБА_6 отримала Державний акт про право приватної власності на землю за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 385 від 09.09.1998 року, згідно якого, земельна ділянка, площею 0,0548 га була передана у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

20 грудня 2019 року ОСОБА_5 , будучи власником вказаного вище домоволодіння, склала заповіт, в якому все своє майно заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. В установлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не надано документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку за померлою ОСОБА_5 , щодо якої подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Позивачу не відомо, з якої причини ОСОБА_5 не оформила на своє ім`я право власності на землю, хоча повинна була це зробити при переході права власності на домоволодіння, яке розташоване на спірній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 .

На даний час Державний акт на право приватної власності на землю зареєстровано за померлою ОСОБА_4 . Тобто форма власності земельної ділянки - приватна, дата державної реєстрації земельної ділянки - 19.01.1999 рік.

У зв`язку з тим, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю після смерті ОСОБА_5 , так як відсутні документи про право власності на землю на її ім`я, позивач змушена звертатись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без особистої участі представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, що 28 квітня 2000 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0548 га, що підтверджується договором купівлі-продажу від 28.04.2000 року за участі двох свідків (а.с. 14).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з тим, що нотаріально договір купівлі продажу від 28.04.2000 року за житті ОСОБА_4 не було посвідчено ОСОБА_5 звернулась до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу з позовом про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на домоволодіння.

Рішенням Дзержинського районного суду Кривого Рогу від 30.01.2001 року позов ОСОБА_5 було задоволено, правочин визнано дійсним, а за ОСОБА_5 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 28.04.2000 року (а.с.16).

20 грудня 2019 року ОСОБА_5 склала заповіт, в якому все своє майно заповідала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13).

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області для прийняття спадщини за заповітом та видачу свідоцтва.

Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. 07.07.2023 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Постановою Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. від 07.07.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про права на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_5 , щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за померлою ОСОБА_5 (а.с. 8).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, земельна ділянка площею 0.0548 га за адресою АДРЕСА_1 передано у приватну власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (а.с.9).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку земельна ділянка площею 0.0548 га за адресою АДРЕСА_1 , є приватною власністю ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові №6-2цс15 від 11.02.2015, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить до переконання, що позивачу належить земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок у відповідності зі ст. 377 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені письмовими доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконкому Металургійної районної у місті Ради, третя особа на боці відповідача Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександра Петрівна про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на земельну ділянку площею 0,0548 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом, складеним на її користь ОСОБА_5 20 грудня 2019 року та посвідченим приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Черник Олександрою Петрівною.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.02.2024 року.

Суддя: В. Є. Сільченко