Справа № 159/6521/23
Провадження № 2/159/152/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

за участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-розірвати шлюб, укладений 12.05.2007 між ним та відповідачем ОСОБА_2 ;

- неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з батьком ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що дружина більшу частину часу перебуває за межами України, переклавши обов`язок піклуватися за дітей на нього. Він не погоджується з постійною відсутністю дружини, вважає, що взмозі матеріально забезпечити сім`ю самостійно, однак відповідачка не зважає на його доводи. Як результат, сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, вони не пов`язані спільним побутом, мають різні погляди на життя. Оскільки шлюб існує лише формально, тому збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та негативно впливає на психологічний стан дітей. Окрім того, позивач просив врахувати, що він одноосібно займається вихованням дітей та здійснює за ними догляд, а тому враховуючи відсутність між сторонами спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей, просив одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання про залишення проживання неповнолітніх дітей з батьком.

В судове засідання позивач не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, просив шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, у заяві від 19.01.2024 клопотала про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « ОСОБА_2 ».

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (частина друга статті 247 Цивільного процесуального кодексу України).

Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів.

За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.05.2007 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №192).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дитини серії НОМЕР_2 від 30.11.2007 та серії НОМЕР_3 від 21.05.2014 відповідно.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_4 виданий 26.10.2013 Ковельським РВ УДМС України у Волинській області).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 19.01.2024 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (витяг з Реєстру Ковельської територіальної громади №2024/000638302 від 19.01.2024).

Неповнолітні діти сторін: син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою проживання батька - АДРЕСА_1 (довідка РЖКП №1 м.Ковеля №1302 від 30.10.2026).

Згідно з статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України).

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю та позицію відповідача, яка проти розірвання шлюбу не заперечила, суд вважає недоцільним вживати заходи примирення сторін і ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Згідно з статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У заяві від 19.01.2024, відповідачка погоджуючись на розірвання шлюбу, виявила бажання після його розірвання залишити за собою прізвище « ОСОБА_2 ».

Крім того, суд зазначає, що під час розгляду цієї справи питання про визначення місця проживання дітей не вирішується з огляду на таке.

Частиною першою статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

В силу частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (частина друга статті 29 ЦК України).

Частиною четвертою статті 157 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

За матеріалами справи неповнолітні діти зареєстровані за місцем проживання батька, відповідачка з адреси реєстрації позивача та дітей в добровільному порядку знята 19.01.2024, що дає підстави вважати, що сторони досягли згоди щодо місця проживання неповнолітніх дітей, а тому вони свою згоду можуть закріпити шляхом укладення нотаріального Договору.

Разом з тим, суд роз`яснює, що статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

В силу частини четвертої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України).

Враховуючи викладене, у разі наявності спору між сторонами щодо залишення неповнолітніх дітей проживати разом з батьком, таке право позивача може бути захищене в судовому порядку, однак не в даному провадженні.

Судові витрати у справі слід залишити за позивачем відповідно до заявленого ним клопотання.

Керуючись статтями 9, 19, 24, 55, 56, 109, 110, 112, 113, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, статтями 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.05.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №192.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити « ОСОБА_2 ».

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 01.02.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК