КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/14783/17 (провадження № 8/754/11/22)

Апеляційне провадження № 22-ц/824/2065/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Кирилюк Г.М., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Дячук І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, постановлену під головуванням судді Галась І.А., у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали від 22 січня 2021 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду № 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначала, що 12 серпня 2022 року з отриманої відповіді Пенсійного фонду України від 14 липня 2022 року їй стало відомо, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середньоденного заробітку за час затримки виконання рішення суду ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року. У зв`язку з наведеним, просила скасувати ухвалу суду та стягнути на її користь заробітну плату виходячи з розміру заробітної плати, який був повідомлений КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва органам пенсійного фонду (т. 1 а.с. 1-17).

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано за нововиявленими обставинами ухвалу Деснянського районного суду м. Києва № 754/14783/17 (6/754/76/21) від 22 січня 2021 року та постановлено нову, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток в розмірі 23 691 грн. 22 коп. (т. 2 а.с. 58-61).

Не погоджуючись із ухвалою суду, 08 червня 2023 року представник КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва - адвокат Шевченко Т.Ю. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вказаної заяви у повному обсязі (т. 2 а.с. 64-68).

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначала, що судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки в порушення ч. 9 ст. 83 ЦПК України судом долучались до справи докази та письмові пояснення, подані ОСОБА_1 без направлення їх стороні по справі. Вважає, що такі дії суду порушують принцип змагальності та диспозитивності сторін. Крім того, ОСОБА_1 є присяжною в Деснянському районному суді міста Києва та безпосередньо приймала участь як присяжна по справі № 754/4554/22 під головуванням судді Галась І.А., що додатково дає підстави вважати, що суддя є заінтересованою особою у результатах розгляду цієї справи. Судді Галась І.А. було заявлено відвід, проте, заяву визнано необґрунтованою та відмовлено у відводі.

Також звертала увагу, що в суді першої інстанції неодноразово наголошувалось щодо строків звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Так, ОСОБА_1 отримала відповідь з ПФУ про нарахування їй грошових виплат 14 липня 2022 року, про що також було зазначено в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року по справі № 754/14783/17 (провадження № 8/756/6/22). Зазначена справа розглядалась на підставі отриманих відомостей ОСОБА_1 з ПФУ саме від 14 липня 2022 року та за результатами розгляду справи було відмовлено ОСОБА_1 у перегляді за нововиявленими обставинами. З таких самих підстав і за тими ж доказами переглядалось рішення Київського апеляційного суду № 754/14783/17 (№ 88-ц/824/6/2023), за результатами якого у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено. При цьому, апелянт зауважувала, що у зазначених двох справах ОСОБА_1 зазначала різні дати про те, коли вона дізналась про відповідь ПФУ, яка надійшла їй в особистий кабінет. У справі, що розглядалась Оболонським районним судом м. Києва, ОСОБА_1 зазначала, що дізналась про відповідь з ПФУ 14 липня 2022 року, а у справі, що розглядалась в Київському апеляційному суді зазначала, що дізналась вказану інформацію 02 серпня 2022 року. Поряд з цим, ОСОБА_1 не надає доказів на підтвердження того, коли вона дізналась про наявність відповіді з ПФУ, яка була направлена їй в особистий кабінет ПФУ.

Також вказувала, що ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами та просила стягнути на її користь заробітну плату, виходячи з розміру заробітної плати, який був повідомлений відповідачем органам пенсійного фонду. Разом з тим, суд вийшов за межі вимог заяви та розглянув питання стягнення середньомісячного заробітку. Посилалась на постанову Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а, в якій зазначено, що суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони і, за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Крім того, вказувала, що середньомісячний заробіток обчислюється відповідно до постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно якої середньомісячний заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Звертала увагу на те, що рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 серпня 2017 року було визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 № 155-к від 29 червня 2016 року і постановлено поновити її на роботі. Разом з тим, для обчислення середньомісячного заробітку повинні братися у розрахунок квітень та травень 2017 року, оскільки саме ці місяці передували звільненню. Крім того, суд першої інстанції у вказаному рішенні визначив, що середньоденний заробіток становить 182,60 грн. відповідно до поданої довідки про доходи ОСОБА_1 .

Апелянт зазначала, що ОСОБА_1 не звільнена від сплати судового збору за подання заяви за вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Проте, заявниця не зазначає підстав щодо звільнення її від сплати судового збору та не зазначає необхідності у відстрочці чи розстрочці зі сплати судового збору за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами. Таким чином, до поданої заяви ОСОБА_1 не надано доказів про сплати судового збору за вказаної заяви, з урахуванням чого, суд першої інстанції повинен був застосувати положення ст. 185 ЦПК України.

Вважає, що ті обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими обставинами в розмінні судової практики та встановлених норм ЦПК України, крім того, вказані обставини виникли після постановлення ухвали.

Крім того, вказувала, що ОСОБА_1 перешкоджала виконанню рішення Деснянського районного суду міста Києві від 04 квітня 2018 року по справі № 754/14783/17, не з`являлася до органу, в якому її було поновлено на посаді для внесення відомостей, жодного обґрунтованого пояснення щодо поновлення на посаді не надавала, отже, КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва вчинені всі необхідні дії для виконання рішення суду. При цьому, ОСОБА_1 була обізнана про наявність наказу про її поновлення на роботі. Зважаючи на вказане, роботодавець не може нести відповідальність за невиконання рішення суду через незаконні дії ОСОБА_1 , яка своїми діями перешкоджає виконанню рішення суду.

Звертала увагу на те, що заявник ОСОБА_1 пропустила тримісячний строк звернення до суду з вказаною заявою, оскільки про невиконання рішення суду у справі дізналась 27 серпня 2019 року, про що свідчить її перше звернення з заявою про виплату різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду, тому заявником пропущено строк на подання вказаної заяви без поважних причин (т. 2 а.с. 64-68).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 червня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Білич І.М., судді, які входять до складу колегії: Слюсар Т.А., Коцюрба О.П. (т. 2 а.с. 71).

Згідно з протоколом автоматизованої зміни судової складу колегії суддів від 28 червня 2023 року дану справу було призначено головуючому судді Білич І.М., судді, які входять до складу колегії: Слюсар Т.А., Мостова Г.І. (т. 2 а.с. 76).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 червня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» - Шевченко Т.Ю. на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року (т. 2 а.с. 77).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 липня 2023 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 82).

18 липня 2023 року від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачається, що остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін (т. 2 а.с. 83-99).

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 1413/06.1-01/23 від 29 листопада 2023 року у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють продовження суддею-доповідачем Білич І.М. розгляд судової справи № 754/14783/17 (22-ц/824/1081/2023) призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи (т. 2 а.с. 196).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 листопада 2023 року дану справу було призначено головуючому судді - Левенцю Б.Б., судді, входять до складу колегії: Борисова О.В., Ратнікова В.М. (т. 2 а.с. 197).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні Київського апеляційного суду (т. 2 а.с. 198).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 31 січня 2024 року, замість судді Борисової О.В., яка перебуває у відпустці у зв`язку з хворобою, визначено суддю Кирилюк Г.М. (т. 2 а.с. 203)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули про розгляд справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. Заявник ОСОБА_1 , відповідач КНП «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» та його представник - адвоката Шевченко Т.Ю. були сповіщені на зазначені ними адреси електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень про що у справі є докази. Від заявниці ОСОБА_1 надійшла письмова заява з прохання розглянути справу за її відсутності (т. 2 а.с. 199-206).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що вказана справа перебувала тривалий час (із 19 грудня 2022 року) на розгляді в апеляційному суді.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про скасування за нововиявленими обставинами ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що на час винесення цієї ухвали інформація про нараховану заробітну плату ОСОБА_1 за період часу з 01 жовтня 2020 року по 22 січня 2021 року існувала, однак не була відома останній та суду. З огляду на вказане, заявлену ОСОБА_1 обставину, щодо реального розміру нарахованої їй заробітної плати, суд першої інстанції вважав нововиявленою, в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Проте, апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 423 ЦПК України, в редакції Закону чинній на час подання заяви про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», указується, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За змістом ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 757/12964/15-ц зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 185/3384/18 дійшов висновку про те, що неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року у зв`язку із нововиявленими обставинами ОСОБА_1 посилалась на те, що їй стало відомо з отриманої 12 серпня 2022 року відповіді ПФУ, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в ухвалі Деснянського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року.

Просила переглянути ухвалу за нововиявленими обставинами та стягнути заробітну плату за період часу з 01 жовтня 2020 року по 22 січня 2021 року виходячи з розміру заробітної плати, який був повідомлений КНП КДЦ Деснянського району м. Києва органам Пенсійного фонду України.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до інформації з особистого кабінету ОСОБА_1 , яка була надана до Пенсійного фонду України КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, як страхувальником ОСОБА_1 , за період з березня 2020 року до вересня 2020 року нараховано 33 550 гривень 25 копійок.

Відповідно до інформації з особистого кабінету ОСОБА_1 , яка була надано до Пенсійного фонду України КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, як страхувальником ОСОБА_1 , в травні 2021 року їй нараховано заробітну плату - 11795,27 гривень.

Отже, враховуючи відсутність іншої інформації та ненадання працедавцем іншого розміру нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 в 2020 - 2021 роках, саме даний розмір заробітної плати суд першої інстанції вважав на необхідне взяти для розрахунку середнього заробітку заявника та розрахував з 01 жовтня 2020 року по 22 січня 2021 року середній заробіток у розмірі 23 691,33 грн.

Тобто сумарна складова зазначених вище виплат і стала підставою для часткового задоволення судом першої інстанції заяви щодо перегляду ухвали за нововиявленими обставинами.

Проте колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_1 у заяві обставини не є нововиявленими.

Встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період часу з 01 жовтня 2020 року по 22 січня 2021 року в розмірі 14242 гривні 80 копійок.

Даною ухвалою було встановлено, що рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 рокув цивільній справі № 754/14783/17 за позовом ОСОБА_1 до КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва про визнання неправомірними дії КНП КДЦ Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду № 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 р., визнати незаконними та скасувати накази КНП КДЦ Деснянського району м. Києва, стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м. Києва середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі відповідачем виконано не було.

В ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року для розрахунку середнього заробітку ОСОБА_1 був прийнятий визначений рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року розмір середньої заробітної плати, що становив суму 182,60 грн., яке в даному випадку не є предметом перегляду за нововиявленими обставинами.

Посилання ОСОБА_1 на те, що їй стало відомо з отриманої 12 серпня 2022 року відповіді ПФУ, що розмір її середньомісячного, а відповідно і середньоденного заробітку є значно більшим, ніж той, на підставі якого їй було здійснено розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 22 січня 2021 року - не є нововиявленими обставинами, оскільки такі докази не оцінювалися судом під час розгляду заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України, тому є новими доказами по справі.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи заявника зводяться до переоцінки доказів, а обставини, на які посилається заявник є новими, не є нововиявленими, а тому районний суд дійшов помилкових висновків про скасування ухвали суду за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами має здійснюватись із дотриманням вимог статей 423-429 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб`єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об`єкти перегляду, а також компетенцію (процесуальні повноваження) судів, які здійснюють такий перегляд.

Отже, за змістом частини першої статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення суду першої інстанції з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, подається до суду, який ухвалив судове рішення.

Відповідно до частин другої та третьої статті 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У частинах шостій та сьомій статті 429 ЦПК України передбачено, що з набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Судове рішення, ухвалене за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, може бути переглянуте на загальних підставах.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд після скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судом першої інстанції рішення має перевірити його законність по суті та прийняти рішення за результатами розгляду апеляційної скарги відповідно до положень статті 374 ЦПК України.

Відтак, повноважень скасовувати таке рішення і постановлювати процесуальний документ з приводу розгляду заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами, відмовляти у її задоволенні, тобто розглядати заяву по суті, апеляційний суд не має, так як це є компетенцією суду, судове рішення якого переглядається.

Практика Верховного Суду щодо цього питання є сталою, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 2-190/2011 (провадження № 61-35193св18), від 06 березня 2019 року у справі № 755/21917/14-ц (провадження № 61-24916св18), від 19 вересня 2018 року у справі № 200/9663/16-ц (провадження № 61-18061св19), від 15 липня 2020 року у справі № 466/543/14-ц (провадження № 61-7223св20), від 15 липня 2020 року у справі № 2-215/11 (провадження № 61-46492св18), від 17 травня 2023 року у справі № 357/9196/18 (провадження № 61-1356св23), від 16 серпня 2023 року у справі № 299/1923/16-ц (провадження № 61-5169св22) та від 04 жовтня 2023 року у справі № 756/217/15-ц (провадження № 61-4067св23).

Такий підхід в суді касаційної інстанції існував і при ухваленні судових рішень Верховним Судом України і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення районного суду постановлене з порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» - задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року - скасувати, направити справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 22 січня 2021 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва» про визнання неправомірними дії Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва щодо невиконання рішення суду № 754/9059/16-ц від 28 серпня 2017 року, визнання незаконними та скасування наказів Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр Деснянського району м. Києва», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та поновлення на роботі, для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 02 лютого 2024 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

Г.М. Кирилюк

В.М. Ратнікова