Провадження № 2/641/911/2024 Справа № 641/7730/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Царук А.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/7730/23

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням клопотання про зменшення розміру позовних вимог від 16.01.2024 року, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором міни від 22.12.2021 року у розмірі 12946,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22.12.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір міни з доплатою, згідно умов якого ОСОБА_1 передала у власність відповідачу належну їй на праві власності 1/3 частки у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 в порядку міни передала позивачу права власності на належні їй 2/3 частки у праві власності на транспортний засіб марки HONDA моделі CR-V, рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з доплатою останньої позивачу 83848 грн. в день укладення договору та 2700 доларів США, яка підлягає сплаті у гривні за курсом НБУ на день проведення платежів до 22.05.2022 року. На момент подачі позовної заяви (29.11.2023 року) відповідач частково виконала свої зобов`язання та передала позивачу грошові кошти у розмірі 32637,87 грн., що за офіційним курсом гривні НБУ станом на момент передачі коштів становило 900 доларів США. Таким чином, на момент подання позовної заяви відповідач мала заборгованість перед позивачем у розмірі 1800 доларів США, що на момент подачі позову становило 64825,74 грн. Крім того, в зв`язку з простроченням зобов`язання відповідача, позивачем нараховано 10005,73 грн. інфляційних втрат та 2941,15 грн. 3% річних від простроченої суми. 15.12.2023 року відповідач передала позивачу 1800 доларів США, що на момент розрахунку за курсом НБУ становить 66584,34 грн., та відшкодувала позивачу судові витрати у розмірі 11073,60 грн., що складаються з розміру судового збору в сумі 1073,60 грн. та витрат позивача на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Таким чином, залишилась заборгованість за інфляційними втратами у розмірі 10005,73 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 2941,15 грн.

12.01.2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не погоджується з позовними вимогами.

В обґрунтування відзиву зазначає про те, що вона передала грошові кошти позивачу 16.11.2023 року у розмірі 900 доларів США та 15.12.2023 року у розмірі 1800 доларів США, про що свідчать нотаріально посвідчені заяви позивача. Таким чином, заборгованість за договором міни у розмірі 1800 доларів США, що є еквівалентом за курсом НБУ 66584,34 грн. відсутня, що є підставою для відмови в задоволенні позову в частині суми основного боргу. Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦКУ інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Крім того, нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України, в зв`язку з чим 3% річних у розмірі 2941,15 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, згідно заяви ОСОБА_1 від 15.12.2023 року про виконання зобов`язань з боку ОСОБА_2 , остання не має будь-яких претензій до ОСОБА_2 за договором міни від 22.12.2021 року. Також відповідач у розписці зазначила, що нею отримано 10000 грн. як компенсація за надання правничої допомоги та сплачений судовий збір в сумі 1073,60 грн. Від будь-яких інших позовних вимог позивач ОСОБА_1 відмовилась, та претензії до відповідача ОСОБА_2 у неї відсутні.

25.01.2024 року ОСОБА_1 подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій вона просить врахувати, що відповідачем не компенсована сума витрат на правову допомогу у розмірі 10000грн.

29.01.2024 року ОСОБА_2 подано заперечення щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, в яких вона просить відмовити позивачеві у відшкодування таких витрат у повному обсязі. Зокрема, зазначає, що нею вже компенсовано позивачеві 15.12.2023 року 10000грн. витрат на правову допомогу. Справа є малозначною, розглядається у спрощеному позовному провадженні, заявлений розмір витрат не є пропорційним до предмета позову з урахуванням ціни позову. Адвокатом Царук А.І. до суду не надано детальний опис наданих послуг. Заявлені позивачем витрати на правову допомогу не є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, оскільки вона є пенсіонеркою.

30.01.2024 року ОСОБА_2 подано заяву про розподіл судових витрат, в якій вона просить стягнути за рахунок ОСОБА_1 на її користь компенсацію понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 5700грн. Зазначає, що в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних у відповідача може виникнути право на компенсацію понесених нею судових витрат.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення інфляційних, річних та вимоги відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10000грн. підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник позивача додатково зазначив, що вартість послуг з правової допомоги склала 20000грн., 10000грн. з яких залишились не компенсованими відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі. Вимоги про компенсацію за рахунок позивача витрат ОСОБА_2 на правову допомогу у розмірі 5700грн. підтримали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи встановлено, що 22.12.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір міни, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 передає належну їй на праві власності 1/3 частку у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , в обмін на належні на праві власності ОСОБА_2 2/3 частки у праві власності на транспортний засіб марки Honda CR-V, рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 7 вказаного договору обмін зроблено з доплатою ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 83848 в день укладення договору, та зобов`язанням ОСОБА_2 доплатити на користь ОСОБА_1 грошової суми, що є еквівалентом 2700 доларів США, яка підлягає сплаті у гривнях за курсом НБУ на день проведення платежів до 22.05.2022 року.

З копії заяви ОСОБА_1 від 16.11.2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. встановлено, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 32637,87 грн., що за офіційним курсом гривні НБУ станом на 16.11.2023 становить 900 доларів США.

Залишок заборгованості за основною сумою боргу складає 1800 доларів США, що на момент звернення з позовною заявою за офіційним курсом гривні НБУ станом на 16.11.2023 року становить 64825,74 грн.

Позивачем ОСОБА_1 в зв`язку з порушенням ОСОБА_2 зобов`язання на суму боргу у розмірі 64825,74грн. нараховано інфляційні втрати у розмірі 10005,73 грн. та 3% річних у розмірі 2941,15 грн.

З копії заяви ОСОБА_1 від 15.12.2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.В. встановлено, що ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 66584,34 грн., що за офіційним курсом гривні НБУ станом на 16.11.2023 становить 1800 доларів США. Також у вказаній заяві ОСОБА_1 зазначила, що зобов`язання ОСОБА_2 за договором міни, укладеним між сторонами та посвідченим 22.12.2021 року приватним нотаріусом ХМНО Саутенко Н.А. за реєстровим № 4086, виконані в повному обсязі.

З копії розписки ОСОБА_1 встановлено, що вона станом на 15.12.2023 року отримала від ОСОБА_2 грошову суму, що еквівалентна 2700 доларів США. Також ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 10000 грн. за оплату правничої допомоги та 1073,60 грн. за оплату судового збору.

Наявність заборгованості за договором міни зумовила звернення ОСОБА_1 до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 715 ЦК України встановлено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

Враховуючи, що у договорі міни від 22.12.2021 року зобов`язання ОСОБА_2 виражені у грошовій сумі, що є еквівалентом 2700 доларів США, яка підлягає сплаті у гривнях за курсом НБУ на день проведення платежів, згідно з розписками від 16.11.2023 року та від 15.12.2023 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 суму боргу у гривнях за курсом НБУ на день проведення платежів, то передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Щодо пред`явлених до стягнення річних, то слушними є доводи відповідача про помилковість проведення позивачем розрахунку річних.

Зокрема, оскільки у договорі міни від 22.12.2021 року зобов`язання ОСОБА_2 виражені у грошовій сумі, що є еквівалентом 2700 доларів США, тобто простроченим є саме зобов`язання щодо сплати грошових коштів у доларах, то і нарахування річних повинно здійснюватися у доларах США з переведенням у гривні за курсом НБУ на день проведення платежів.

Так, за період з 23.05.2022року до 25.11.2023 року 3 % річних склали 81,66доларів США (1800*3*552/100/365=81,66), що за офіційним курсом НБУ станом на 25.11.2023 року складає 2940,93грн.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначений договором міни від 22.12.2021 року строк доплату коштів не здійснила, стягненню з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 підлягає 3 % річних у сумі 2940,63грн.

Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду з цим позовом ОСОБА_1 сплачено 1073,60 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 27.11.2023 року.

Оскільки судовий збір у розмірі 1073,60 грн. позивачу компенсовано відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується відповідною розпискою, та поясненнями ОСОБА_1 в судовому засіданні, то питання про стягнення витрат по сплаті судового збору судом не вирішується.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В обґрунтування розміру понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів:

1. Договір № б/н про надання правничої допомоги від 20.11.2023 року, укладений між адвокатом Царук А.І. та Фіалка А.П.;

2. Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № б/н від 20.11.2023 року, відповідно до якого, адвокат Царук А.І. надав наступні послуги: аналіз норм чинного законодавства України та судової практики відпрацювання правової позиції клієнта, вартість послуги 3000 грн.; підготовка та написання позовної заяви до Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі про стягнення заборгованості за договором міни, вартість послуги 7000 грн.;

3. Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Царук А.І. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП 002224;

4. Рахунок-фактуру № 1, на суму 10000 грн;

5. Прибутковий касовий ордер від 27.11.2023 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Царук А.І. грошових коштів у розмірі 10000 грн. на підставі договору від 20.11.2023 року.

6. Рішення № 13/1/7 про розгляд звернень адвокатів Харківщини стосовно необхідності перегляду розробки (мінімальних) ставок адвокатського гонорару;

7. Акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правничої допомоги № б/н від 24.01.2024 року, відповідно до якого, адвокат Царук А.І. надав наступні послуги: підготовка та подання до суду клопотання про зменшення позовних вимог, вартість послуги 1000 грн.; участь в судових засіданнях Комінтернівського районного суду міста Харкова у справі про стягнення заборгованості за договором міни, вартість послуги 9000 грн.;

8. Рахунок-фактуру № 2 на суму 10000 грн.

9. Прибутковий касовий ордер № 1 від 24.01.2023 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Царук А.І. грошових коштів у розмірі 10000 грн. на підставі договору від 20.11.2023 року;

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, самостійне відшкодування ОСОБА_2 позивачеві витрат на правову допомогу у розмірі 10000грн., складність справи та виконаної адвокатом Царук А.І. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також з урахуванням поданого представником відповідача заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу та його доводів щодо їх неспівмірності, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача 1464,03 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи до уваги, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в межах цієї справи підлягають розподілу і витрати на правову допомогу, понесені ОСОБА_2 .

В обґрунтування розміру понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 5700 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів:

1. Угода про надання правничої допомоги адвокатом від 18.12.2023 року, укладена між адвокатом Чаричанською І.Ю. та ОСОБА_2 ;

2. Ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Чаричанською І.Ю. та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1292;

3. Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при представництві інтересів ОСОБА_2 по цивільній справі № 641/7730/23 від 30.01.2024 року, відповідно до якого адвокат Чаричанська І.Ю. надала наступні послуги: здійснено виїзд у судове засідання по цивільній справі № 641/7730/23 до Комінтернівського районного суду м. Харкова 18.12.2023 року, вартість послуги складає 1800 грн.; підготовка та складення тексту відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором міни, вартість послуги 800 грн.; підготовка та подання безпосередньо до Комінтернівського районного суду м. Харкова заяви відповідача ОСОБА_2 про обов`язкову участь у судових засіданнях позивача ОСОБА_1 , вартість послуги 400 грн; підготовка детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом при представництві інтересів ОСОБА_2 , вартість послуги 300 грн; підготовка та подання до суду заяви про розподіл судових витрат, вартість послуги 600 грн.; виїзд у судове засідання 30.01.2024 року, вартість послуги 1800 грн.;

4. Рахунок фактура № 1 від 30.01.2024 року на суму 5700 грн.;

5. Прибутковий касовий ордер від 30.01.2024 року про сплату ОСОБА_2 адвокату Чаричанській І.Ю. грошових коштів у розмірі 5700 грн. на підставі договору від 18.12.2023 року.

6. Акт приймання-передачі та наданих послуг адвокатом за угодою про надання правничої допомоги № б/н від 30.01.2024 року, згідно якого адвокат Чаричанська І.Ю. надала ОСОБА_2 послуги з правової допомоги на загальну суму 5700 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, частка позовних вимог, в яких ОСОБА_1 відмовлено складає 77,28% (10005,73*100/12946,88=77,28), витрати ОСОБА_2 на правову допомогу пропорційно розміру вимог, в яких відмовлено, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у сумі 4404,96грн. (5700*77,28/100=4404,96грн.).

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) грн. 93 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1464 (тисяча чотириста шістдесят чотири) грн. 03 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4404 (чотири тисячі чотириста чотири) грн. 96 коп. витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено 05.02.2024 року.

Суддя С. О. Ященко