ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/3189/20 Номер провадження 22-ц/814/177/24Головуючий у 1-й інстанції Харченко А.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Дряниці Ю.В.

Суддів: Пилипчук Л.І., Лобова О.А..

Секретар: Чемерис А.К.

за участю: адвоката Бондаренко Т.О., адвоката Головашич Ю.О., Клемберг В.В., Клемберга О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення в зв`язку з нововиявленими обставинами, в якій просила суд скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 р. у цивільній справі № 643/3189/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 р., залишеною без змін постановою Харкіфвського апеляційного суду від 19.10.2019 року у цивільній справі № 643/3189/20 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання позивачки, як непрацездатної матері, у розмірі 1/6 частки її доходів щомісяця, починаючи з 26.02.2020 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Після ухвалення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, а саме 20 серпня 2021 р., заявнику стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були відомі під час розгляду цієї справи.

Зазначеними обставинами заявник вважає той факт, що позивачка ОСОБА_2 у позовній заяві приховала відомості про наявність у неї пенсії, яку вона отримує в Російській Федерації. Крім того, у провадженні Вовчанського районного суду Харківської області знаходяться цивільні справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна та про визнання майна особистою приватною власністю, з яких вбачається, що позивачка мала не тільки майно в спільній сумісній власності, а й значні грошові кошти в іноземній та національній валюті як готівкою, так і на депозитах в банках. Таким чином, заявник вважає, що позивачка ОСОБА_2 надала до суду недостовірні відомості про свій матеріальний стан.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвалу оскаржила заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 року та рішення цього ж суду від 15.05.2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані кошти у якості аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 двічі сплачений судовий збір за подачу апеляційних скарг.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки не надав належної правової оцінки наведеним у ній обставинам, що є істотними при вирішенні справи.

У апеляційній скарзі наведено доводи, які є тотожними доводам заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а саме щодо недоведення ОСОБА_2 при зверненні до суду з позовом про стягнення на свою користь аліментів факту необхідності матеріальної допомоги. Крім того, вказано, що згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_2 не є рідною матір`ю заявника ОСОБА_1 ..

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 р. позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , як непрацездатної матері, у розмірі 1/6 частки її доходів щомісяця, починаючи з 26.02.2020 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 травня 2020 року залишено без змін.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 року за нововиявленими обставинами, заявниця вказувала, що під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, відповідачу не було відомо обставини,що мають істотне значення для справи.

Відмовляючи у задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, місцевий суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на нововиявлені, не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому суд зауважив, що доводи заявниці фактично зводяться до обґрунтування її незгоди із судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із частиною першою статті 367, частиною першою статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Практикою Європейського суду з прав людини визначені такі критерії для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає в тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х; див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» («Zheltyakov v. Ukraine», заява № 4994/04, § 42-43)).

Процедура перегляду остаточного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), № 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» №2 (Popov v. Moldova №2), №19960/04, п.46). Однак, суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Саме національні суди оцінюють факти та надані їм докази (див. рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain) [ВП], № 30544/96, п.28, ECHR 1999-I).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено судам, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Крім того, судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Такі висновки наведені у п.25, п.26, п.27, п.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року по справі №127/10129/17.

У справі, що розглядається, заявниця, в обґрунтування підстав для перегляду рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.05.2020 року у справі №643/3189/20 вказує, що позивач отримує пенсію в Російській Федерації та мала на зберіганні грошові кошти, а отже підстави для стягнення на її користь аліментів відсутні.

Обставини, на які посилається заявниця, не є нововиявленими обставинами у розумінні ч. 2 ст. 423 ЦПК України, інших обставин, передбачених частиною другою статті 423 ЦПК України, заявником не наведено.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що зазначені доводи були предметом дослідження як місцевого суду, так і суду апеляційної інстанції (вказані обставини викладені відповідачем як у доводах відзиву на позовну заяву, так і у доводах апеляційної скарги, поданої на рішення районного суду від 15.05.2020 року).

Доводи апеляційної скарги є тотожними доводам заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставнами, та на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не є рідною матір`ю ОСОБА_1 спростовуються доказами, наданими самою заявницею, а саме свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 видане 22.09.1981 року Відділом РАЦС м. Харкова. Суд звертає увагу на те, що наявна у вказаному свідоцтві про народження технічна помилка, а саме у графі «Мати» вказано прізвище ім`я та по-батькові батька відповідача, не спростовує факту споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .. Інших належних доказів на підтвердження зазначених доводів апелянтом не надано.

Отже, висновки місцевого суду ґрунтуються на законі та встановлених у справі фактичних обставинах, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду, як ухваленої з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

О.А. Лобов