справа № 492/1438/23
провадження № 2/492/362/24
РІШЕННЯ

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення обтяження нерухомого майна, -

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив припинити (зняти) обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та у вигляді іпотеки, виключити відповідні записи про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В червні 2023 року позивачці стало відомо, що в Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є запис про те, що 29 грудня 2006 року приватним нотаріусом Міцул О.В. зареєстровано заборону на нерухоме майно та іпотеку належного їй житлового будинку. Заборона на нерухоме майно до іпотека на житловий будинок внесені до реєстру на підставі договору іпотеки від 29 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та АКБ «Імексбанк» на забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту № 2774 від 28 грудня 2006 року. Зазначений договір іпотеки дії до припинення основного зобов`язання. Позивачка у визначений договором строк повністю сплатила суму заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, однак не отримала від АТ «Імексбанк» довідку про виконання нею зобов`язання за кредитним договором, а АТ «Імексбанк» не здійснив необхідних дій пов`язаних з зняттям заборони відчуження вищезазначеного нерухомого майна та припинення запису іпотеки. У зв`язку з неможливістю отримання від АТ «Імексбанк» довідки про виконання позивачкою зобов`язань за кредитним договором, оскільки АТ «Імексбанк» перебуває в стані ліквідації, неможливістю розпоряджатися належним позивачці нерухомим майном у зв`язку наявністю обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно та іпотеки, позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

Короткий зміст відзиву на позов

До суду від представника відповідача надійшов відзив, відповідно до якого представник відповідача просив відмовити у задоволені позову, посилаючись на те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не є правонаступником АТ «Імексбанк», не є стороною договорів, які укладалися між позивачкою та Банком. В Єдиній операційно-інформаційній системі ПАТ «Імексбанк» та згідно даних архівів, які знаходяться у володінні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня будь-яка інформація про рахунки з обліку кредитної заборгованості та інформація про кредитні договори.

Позиція та доводи учасників справи

Позивачка та її представник про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явилися, але до суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача про місце, дату і час судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням заперечень, викиданих у відзиві.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що виникають з угод, пов`язаних з укладенням кредитного договору та договору іпотеки, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися положеннями ЦК України та Закону України «про іпотеку».

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , позивачці у справі (а.с. 27-28, 29), належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11 грудня 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21228687 від 22 грудня 2008 року (а.с. 6, 7).

Між ОСОБА_1 , позивачкою у справі, та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» 28 грудня 2006 року було укладено договір кредиту № 2774, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 55 000,00 грн. зі сплатою 16 % річних (а.с. 10-11).

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договір кредиту № 2774 від 28 грудня 2006 року між ОСОБА_1 , іпотекодавець, та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодержавець передає в іпотеку іпотекодержателю майнові права на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , розташовану на земельній ділянці площею 1429 кв.м. (а.с. 12-14).

На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Міцул О.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек внесено реєстраційні записи - заборона відчуження на нерухоме майно та обтяження на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами про реєстрацію в Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 10814691, № 10814682 від 29 грудня 2006 року (а.с. 15, 16).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 353080008 від 03 листопада 2023 року наявні відомості про заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4323311, а також іпотеку, реєстраційний номер обтяження № 4323303 (а.с. 8-9).

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою про надання довідки про погашення заборгованості за договором кредиту (а.с. 18). Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49-036-9152/23 від 04 серпня 2023 року зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 2774 від 28 грудня 2006 року, відповідно до електронних відомостей та інформації, наявних у володінні та розпорядженні Фонду перед АТ «Імексбанк» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації банку (27 січня 2015 року) були відсутні (а.с. 18).

Відповідно до листа Національного банку України № 24-0006/83748 від 13 листопада 2023 року кредитна справа (кредитний договір), виписки з рахунку позичальника в описах архівних справ банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором банку не передавалися, інформація щодо позичальника відсутня (а.с. 21).

З метою зняття заборони на нерухоме майно ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Міцул О.В. з заявою (а.с. 24), однак приватним нотаріусом їй роз`яснено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) (а.с. 25).

Згідно відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» перебуває в стані припинення (а.с. 26).

Відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень відомості про виконавчі провадження за даними ОСОБА_1 відсутні (а.с. 23).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 та статтею 523 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом частини1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні договорів, насамперед інтересів кредитора, у главі 49 ЦК України визначено види забезпечення виконання зобов`язання. Інститут забезпечення виконання зобов`язання спрямований на підвищення гарантій забезпечення майнових інтересів сторін договору, належного його виконання, а також усунення можливих негативних наслідків неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань. Тобто у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема поручителі.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Аналогічне за змістом визначення поняття іпотеки міститься у статті 1 Законі України «Про іпотеку», згідно якої іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Враховуючи, що відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

Аналогічний висновок був сформульований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц та від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц.

При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

За змістом статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Таким чином, припинення основного зобов`язання, є підставою для припинення зобов`язання, що витікає з договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання основного зобов`язання.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина 3 статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з пунктом 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мінюст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Підставою для внесення запису про припинення обтяження до Реєстру відповідно до статей 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та пункту 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, є судове рішення або заява обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу.

Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до пункту 25 цього Порядку реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 164/1772/19 (провадження № 61-16002св21), належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. ПАТ «Банк Форум», повідомлення якого стало підставою для обтяження, позбавлений можливості надати повідомлення про погашення позики (кредиту) і не може бути відповідачем у цій справі в силу його ліквідації без правонаступника. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу. У цій справі обтяжувач майна ліквідований, його правонаступники відсутні, відомості про самі зобов`язання, з метою виконання яких і були накладенні вказані в позові обтяження на майно, відсутні, жодних даних про наявність виконавчих проваджень чи будь-яких дій спрямованих на виконання зобов`язання не відомі. З часу внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна минуло 12 років.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , позивачкою у справі, та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» 28 грудня 2006 року було укладено договір кредиту № 2774. Також, для забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним договором кредиту між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, іпотекодержавець передає в іпотеку іпотекодержателю майнові права на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , розташовану на земельній ділянці площею 1429 кв.м. (а.с. 12-14).

На підставі договору іпотеки приватним нотаріусом Міцул О.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек внесено реєстраційні записи - заборона відчуження на нерухоме майно та обтяження на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами про реєстрацію в Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 10814691, № 10814682 від 29 грудня 2006 року (а.с. 15, 16), що також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 353080008 від 03 листопада 2023 року (а.с. 8-9).

В матеріалах цивільної справи наявні докази, які підтверджують виконання зобов`язань за договором кредиту № 2774 від 28 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк», а саме, листи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49-036-9152/23 від 04 серпня 2023 року та Національного банку України № 24-0006/83748 від 13 листопада 2023 року, в яких зазначено про відсутність зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Імексбанк» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації банку (27 січня 2015 року), а також відсутності Національного банку України відомостей про позичальника (а.с. 18, 21).

Таким чином, правовідносини, що виникли на підставі договору кредиту припинились, оскільки зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Імексбанк» виконанні, відомості про перебування на стадії примусового виконання будь-яких рішень про примусове стягнення з позивачки на користь АТ «Імексбанк» заборгованості відсутні та про наявність будь-якої заборгованості перед банком також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором кредиту № 2774 від 28 грудня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» виконане у повному обсязі, тому основне зобов`язання є припиненим, позивачка позбавлена права від свого імені подавати заяви про припинення обтяження нерухомого майна, а АТ «Імексбанк» з заявою про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру не звертався, суд вважає, що вимоги позивачки є законними та обґрунтованими, з урахуванням відсутності у позивачки іншого способу захисту порушеного права, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Заперечення представника відповідача щодо того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є неналежним відповідачем є необґрунтованими, оскільки станом на момент розгляду справи відомості в Єдиному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Імексбанк» перебуває в стані припинення.

На підставі статті 41 Конституції України, статей 11, 14, 321, 391, 509, 523, 546, 572, 575, 598-599 ЦК України, статей 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку», керуючись статтями 2, 7, 10, 11, 12, 17-19, 48, 76-81, 89, 211, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити (зняти) обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 4323311) та у вигляді іпотеки (реєстраційний номер обтяження № 4323303), об`єкт обтяження: будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 16583569, зареєстровані 29 грудня 2006 року приватним нотаріусом Арцизького районного нотаріального округу Одеської області, підстава обтяження: іпотечний договір від 29 грудня 2006року, приватний нотаріус Міцул О.В., та виключити відповідні записи про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.