Справа № 465/8212/21 Головуючий у 1 інстанції: Величко О.В.
Провадження № 22-ц/811/3249/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2023 року в складі судді Величка О.В. у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, -

встановив:

У жовтні 2021 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 8044 грн. 81 коп., а також 3% річних в сумі 417 грн. 45 коп., інфляційних втрат в сумі 525 грн. 93 коп. та витрат з оплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.08.2021 Франківський районний суд м. Львова задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 465/8007/20 від 03.06.21 року, яким із відповідачів на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" солідарно було стягнуто заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 8044,81 грн., 3% річних - 417,45 грн., інфляційні втрати - 525,93 грн. та судовий збір в сумі 210,20 грн.

Згідно із довідкою з місця проживання в квартирі АДРЕСА_1 проживають відповідачі, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення та послугами з централізованого постачання гарячої води. Відповідачам для здійснення оплати за надання послуг з теплопостачання був відкритий особовий рахунок.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: позивач надав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, але оплату не проводили, чим порушували ч.1 п.18 Постанови КМ України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005 р., а також п.3.1 Договору приєднання де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Таким чином, неправомірні дії відповідачів, на думку позивача, призвели до порушення його майнових прав та законних інтересів. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачами за надані послуги позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може забезпечити своєчасну оплату податків, внесків до пенсійного фонду, а також має заборгованість перед іншими підприємствами. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду від 20 жовтня 2023 року позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання залишено без задоволення.

Рішення суду оскаржив позивач ЛМКП "Львівтеплоенерго", в особі представника Л.Олійник. Вважає рішення незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи , з порушенням вимог діючого цивільного-правового законодавства.

Зазначає, що надані стороною відповідача докази (фотографії) не можуть бути належними у справі, оскільки не відмов де та коли такі були зроблені, а заява не містить дати та відмітки про її отримання позивачем.

На спростування позовних вимог відповідач покликався на п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення та постачання холодної води, де вказано, що у разі встановлення будинкових засобів теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показниками пропорційно опалювальній площі, за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Разом з тим, відповідачами не надано належних та достовірних доказів на спростування позовних вимог, а також не надано акт про неналежне надання послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2023 року та постановити нове, яким позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, сумарний розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, виключно бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які вже висловлені, зокрема, у позові заяві та апеляційній скарзі, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц).

Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ЛМКП «Львівтеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача відсутній обов`язок сплати коштів за надання послуг з опалення місць загального користування, оскільки, незважаючи на положення постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, такі не були належним чином утеплені, що підтверджується наданими відповідачем належними і допустимими доказами, які у своїй сукупності є достатніми для відповідного висновку суду.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із довідкою про склад сім`ї і прописки № 01 від 15.10.2020, відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир в будинку АДРЕСА_3 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12.08.2021скасовано судовий наказ №465/8007/20 від 03.06.2021, яким солідарно стягнуто із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ЛМКП "Львівтеплоенерго" заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в розмірі 8044,81 грн., 3% річних - 417,45 грн., інфляційні втрати - 525,93 грн. та судовий збір в сумі 210,20 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 , за послуги центрального опалення за період з грудня 2017 року по квітень 2020 року борг відповідачів перед позивачем за опалення місць загального користування складає 8044 грн. 81 коп.

Із розрахунків заборгованості відповідачів, які проживають за адресою: АДРЕСА_2 , слідує, що сума штрафних санкцій становить: 3% річних в - 417 грн. 45 коп., інфляційних витрат - 525 грн. 93 коп.

Представником позивача також надано суду договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Як встановлено судом та не заперечувалося представником позивача ОСОБА_5 , квартира АДРЕСА_1 , у якій зареєстровані та проживають відповідачі, відключена від системи теплопостачання ЛМКП «Львівтеплоенерго». Вказане підтверджується наданим суду опитувальним листом ЛКП «Вулецьке», а також актом ЛКП «Вулецьке» № 89ам від 04.10.2004.

За позицією «Львівтеплоенерго» відповідачі як співвласники будинку, власники квартир, зобов`язані нести витрати на утримання місць загального користування будинку, в тому числі і їх опалення.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг з теплопостачання між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, регулюються Законом України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, чинною у спірний період.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про теплопостачання», сфера теплопостачання - це сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою - сьомою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Частиною першою статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

Із долученого до матеріалів справи опитувального листа споживача теплової енергії вбачається, що будинок АДРЕСА_3 є цегляним, товщина стін - 510 та містить 21 квартиру, при цьому 8 квартир, в тому числі відповідачів, відключені від послуг централізованого опалення. В будинку наявний тепловий лічильник.

Як стверджували відповідачі, приміщення загального користування не є утепленими, вікна на сходовій клітині потребують повної заміни, вони викривлені та не прилягають щільно до віконних рам, через що постійно відбувається витік тепла упродовж холодної пори року.

Відповідно до вимог п. 12 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач сплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі не здійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Пунктом 28 Правил визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

При цьому, відповідно до пункту 2 Правил до опалюваної площі (об`єму) будинку входить, в тому числі, у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт, а опалювана площа (об`єм) квартири це загальна площа (об`єм) такої без урахування площі лоджій, балконів, терас.

Зважаючи на те, що суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що місця загального користування в будинку АДРЕСА_3 є утепленими і що власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем вживались заходи з утеплення місць загального користування, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за спірний період відповідачі не зобов`язані сплачувати за опалення місць загального користування.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні також докази щодо показників будинкового засобу обліку теплової енергії та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку, що позбавляє як суд, так і іншу сторону перевірити правильність здійснених розрахунків.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" - залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 січня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк