ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3564/24 Справа № 243/4942/23 Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2024 року, ухваленого суддею Фаліною І.Ю. (складення повного тексту судового рішення 16.01.2024),

ВСТАНОВИВ

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Ракова А.В. звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії та страхових виплат в порядку спадкування. Просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на її користь недоотриману пенсію чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 439610, 57 грн, в порядку спадкування за законом, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3821, визнати за позивачкою, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 рок; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити позивачці недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 року; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на суми його страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю позивачці сум страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 ; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивачки судовий збір у сумі 3516,88 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_2 який помер10.05.2021 в розмірі 435120,35грн., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 3821.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на недоотриману пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01 квітня 2017 року по 10 листопада 2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3480,65 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Обидві сторони оскаржили дане судове рішення.

Позивач через свого представника адвоката Ракова А.В. в своїй апеляційній скарзі просила скасувати оскаржене рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Просила ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на суми його страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, здійснити нарахування та виплату спадкоємцю позивачці сум страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 31 травня 2021 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 ; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивачки судовий збір у сумі 5275,32 грн.

Натомість представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Литвиненко Ю.П. також подала апеляційну скаргу на дане рішення та просила скасувати його та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзиви на апеляційні скарги не надійшли.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає частковому задоволенню а апеляційна скарга відповідача залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 14.07.2021 складено відповідний актовий запис №2429 (а.с.19).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2021, виданого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дружина ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно відповіді на адвокатський запит Головне управління ПФУ в Донецькій області повідомило, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримував пенсію за віком на пільгових умовах та мав статус ВПО з 2014 року. Виплату пенсії йому було призупинено з 01.04.2017 згідно до ст..12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». За поновленням виплати пенсії ОСОБА_2 не звертався. Недоотримана ним пенсія за період з 01.04.2017 по 31.05.2021 складає 439610,57 грн. та нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно станом на 07.09.2021 скалали 324057,05 грн. Частково виплачені на погашення заборгованості в листопаді 2022 -530 грн, в грудні 2022 2,18 грн., залишок коштів складає 439078,39 грн. (а.с14).

Під час розгляду судом вказаного спору, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень також в частині позовних вимог щодо стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, до матеріалів справи було долучено повторно витяг з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з уточненою інформацією, з якого слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, окрім вже виплачних позивачці сум недоотриманої пенсії, як зазначалось вище, в загальному розмірі 3182,50 грн., 13.10.2023 виплачено недоотриману пенсію в сумі 1299,47 грн., 20.10.2023 в сумі 3,53 грн., 14.11.2023 в сумі 4,10 грн. та 19.12.2023 в сумі 0,62 грн.

Також, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов в частині стягнення страхових виплат, долучено особисту заяву померлого ОСОБА_3 від 19.04.2017 про припинення страхових виплат з 01.04.2017 у зв`язку з переходом до м. Горлівка, подану останнім до Костянтинвського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області. З 01.04.2017 ОСОБА_3 нарахування та виплата страхових виплат припинено, у зв`язку з відмовою потерпілого від отримання страхових виплат, що підтверджується постановами «Про зняття з обліку потерпілого» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/42 та «Про зняття з обліку страхового випадку» від 19 квітня 2017 року № 0534/70985/4620/43.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині про визнання права власності в порядку спадкування та про стягнення на користь спадкоємиці позивачки по справі сум недоотриманої пенсії спадкодавця і водночас відмовив позивачці у задоволені вимог про визнання прва власності та стягнення страхових виплат, належних за иття померлому чоловіку.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду щодо недотриманої пенсії та не може погодитися із виноквом суду щодо решти позовних вимог і відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, та погоджується із доводами апеляційної скарги представника позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1)особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат.Указані сумивключаються доскладу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю :а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б)забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227ЦК) та додаткового юридичного факту смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення.

Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати).

Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону Українивід 28грудня 2014року №77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України №1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі статтею 28зазначеного Закону№1105-XIV грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження №14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

У справі, що переглядається, місцевий суд не звернув уваги, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч.3 ст.52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч.1 ст.91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ж ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Крім цього, у своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом» (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас ст.1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах « ОСОБА_5 дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. «Майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).

Отже, з урахуванням наведених вище норм права та встановлених апеляційним переглядом обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суми пенсії та страхових виплат (регресу), які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцю у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець померлого чоловіка ОСОБА_2 , має право на їх отримання.

Тому позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування та зобов`язання відповідача здійснити нарахування страхових виплат належних ОСОБА_2 за період: з 01.04.2017 по 10.05.2021 підлягають задоволенню.

Згідно ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, у зв`язку з чим неправильно застосував норми матеріального права та ухвалив незаконне судове рішення, яке підлягає скасуванню в частині відмовлених позовних вимог з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог щодо страхових виплат.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення в частині позовних вимог, відповідно здійснюється розподіл судових витрат.

Позивач сплатив за подачу апеляційної скарги на рішення суду 5275,32 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2024 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на суми його страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 10 травня 2021 року та зобов`язанні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сум страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 10 травня 2021 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на суми його страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 10 травня 2021 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сум страхових виплат за період з 01 квітня 2017 року по 10 травня 2021 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивачки судовий збір у сумі 5275,32 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: