Провадження № 22-ц/811/3516/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні відповідачки ОСОБА_1 , представниці відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представниці позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова в складі судді Леньо С.І. від 10 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання частки в майні спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього відповідача ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання частки в майні спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/5 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Дане рішення оскаржила представниця ОСОБА_5 в інтересах позивачки ОСОБА_4 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 площею 145,6 м.кв, житловою 26,5 м.кв, право власності на яку належало ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право власності виданого Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 21 липня 1998 року спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 145,6 м.кв, житловою площею 26,5 м.кв. В решті вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи. В апеляційній скарзі покликається на те, що на час реєстрації права власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 був чинний Закон України «Про власність». Вказаний Закон не регулював конкретний порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, а лише визначав підстави набуття права власності на нерухоме майно. Стверджує, що реєстрація 21 липня 1998 року Львівським ОДКП БТІ та ЕО і видача свідоцтва про право власності на частину житлового будинку в АДРЕСА_1 це офіційне підтвердження державою того факту, що ця частина житлового будинку є окремим об`єктом нерухомого майна, прийнятого в експлуатацію та зареєстрованого у встановленому законом порядку. На думку скаржника, ця частина житлового будинку не може вважатись незавершеним будівництвом і є спільним майном колишнього подружжя.

В судове засідання окрім відповідачки ОСОБА_1 , представниці відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Клопотання представниці позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представниці на лікарняному, колегія суддів вважала не обґрунтованим та відхилила, оскільки до клопотання не додано належним чином завіреної копії медичного документа, натомість представницею до клопотання додано незавірену фотокопію.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12,77-82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 331, 346 ЦК України, ст. ст. 22, 23, 28, 29 КШС України, відмовляючи у позові, виходив з того, що 20.07.1984 між позивачем та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, який розірвано 11.05.2001, в підтвердження чого до матеріалів справи долучено копії відповідного свідоцтва. Після розлучення з позивачем ОСОБА_10 зареєстрував шлюб з відповідачем і у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується копіями відповідних свідоцтв, які долучені до матеріалів спадкової справи. Згідно свідоцтва про смерть, копія якого також долучена до матеріалів справи, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до матеріалів спадкової справи, належним чином засвідчені копії якої долучені до цієї цивільної справи, з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 звернулись відповідач, яка діяла у власних інтересах та інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ОСОБА_12 (батько), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (син). Відомості про отримання свідоцтва про право на спадщину в матеріалах спадкової справи відсутні. За час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_10 рішенням Виконавчого комітету Винниківської міської ради народних депутатів № 438 від 21.10.1997 затверджено акт від 07.10.1997 про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння АДРЕСА_1 -Винники. Згідно цього акту в експлуатацію вводилась лише частина будинку, а саме підвальний та перший поверх будинку, які складаються з 1-ї житлової кімнати. Житлова площа становить 26,5 кв.м. Загальна 145,6 кв.м. Саме будівництво будинку, як вбачається, розпочато на підставі рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради народних депутатів № 205 від 19.04.1988 «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва спареного двоповерхового житлового будинку». Оригінал Акту від 07.10.1997 про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального будинковолодіння АДРЕСА_1 -Винники, а також належним чином засвідчена копія рішення Виконавчого комітету Винниківської міської ради народних депутатів № 438 від 21.10.1997 знаходяться в матеріалах інвентаризаційної справи, зведеної на будинок АДРЕСА_1 -Винники . Копія рішення № 438 від 21.10.1997 також долучена до матеріалів цивільної справи. На підставі зазначених документів на ім`я ОСОБА_10 21.07.1998 видано відповідне свідоцтво про право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 -Винники загальною площею 145,6 кв.м., житловою площею 26,5 кв.м. Оригінал зазначеного свідоцтва знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи, зведеної на будинок АДРЕСА_1 -Винники. Його копія долучена до матеріалів цивільної справи. Відповідно до цього свідоцтва ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що стверджується відповідним витягом від 19.10.2005, оригінал якого знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи, зведеної на будинок АДРЕСА_1 -Винники, а копія долучена до матеріалів цивільної справи. Разом з тим, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, а саме поверхового плану від 06.02.1997 та експлікації внутрішніх площ станом на лютий 1997 року будинок АДРЕСА_1 -Винники складався з підвалу та трьох поверхів, а його загальна площа становила 360,4 кв.м. В подальшому, а саме 15.10.2005 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» розробило технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 -Винники, згідно кого загальна площа будинку залишилась незмінною та становить 360,4 кв.м. В подальшому, на підставі звернення позивача ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» провели обстеження спірного будинку, за наслідками чого встановлено, що станом на 20.10.2020 технічні характеристики будинку відповідають технічному паспорту від 15.10.2005, про що позивачу видано відповідну довідку, оригінал якої знаходиться в матеріалах цивільної справи. Таким чином, будинок фактично збудований ще станом на лютий 1997 року, проте в експлуатацію введена лише його частина, яка у встановленому законом порядку не виділялась як окремий об`єкт цивільних прав. Вважаючи, що частина будинку, яка введена в експлуатацію, є спільною сумісною власністю позивач, з метою поділу такої власності, звернулась до суду з цим позовом. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає характеру порушеного права та не призведе до ефективного його поновлення. По відношенню до всього будинку до експлуатації здано 2/5 частини, а відтак, ступінь готовності будинку становить 40 %. Під час поділу майна вимога про виділення зданої до експлуатації частини будинку не заявлялась, як і не заявлялася вимога про визначення окремих частин будинку. Також відсутні докази щодо ступеня готовності спірного будинку та наявності технічної можливості довести до кінця будівництво. Також суд вказав, що оскільки у справі у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено по суті, тому заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не застосовується.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У грудні 2020 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , яка діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у якому просила:

- визнати частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -Винники, а саме 2/5 часток житлового будинку, що становлять 145,6 кв. м. загальна площа, 26,5 кв. м житлова площа, від загальної площі вказаного будинку 360,4 кв. м, яке належало ОСОБА_10 згідно свідоцтва про право власності, спільною сумісною власністю подружжя;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з липня 1984 року по 11 травня 2001 року вона з ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано

11 травня 2001 року. За час перебування у шлюбі вони набули житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 360,4 кв. м. 21 липня 1998 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєстровано і видано свідоцтво про право власності на частину вищевказаного житлового будинку на загальну площу 145,6 кв. м, житлова 26,5 кв. м, за ОСОБА_10 . На той час інша частина будинку була не добудована та не здана до експлуатації. Після розірвання шлюбу вона не зверталася до суду із позовом про виділ частки із майна подружжя, оскільки у будинку проживала їхні діти, спору про поділ майна не виникало, її право на майно не заперечувалося. 05 серпня 2004 року ОСОБА_10 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , в якому народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 на день

його смерті були: ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_12 (батько), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_2 (син). Усі вищевказані спадкоємці спадщину фактично прийняли, подавши заяви до Четвертої львівської державної нотаріальної контори, де зареєстрована спадкова справа № 621, проте спадкових прав не оформили. Один із спадкоємців ОСОБА_10 його батько ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не оформивши своїх спадкових прав, спадкоємцем після його смерті, у тому числі на частку в спірному будинку є ОСОБА_9 . Оскільки майно, на яке відкрилась спадщина, житловий будинок по

АДРЕСА_1 -Винники є спільно набутим у шлюбі з ОСОБА_10 , тому вона звернулася до державного нотаріуса Четвертої львівської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Постановою державного нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контори від 23 липня 2020 року їй відмовлено у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що у правовстановлюючих документах відсутні обставини, на якій підставі подружжям було придбано майно, а також те, що право власності було зареєстроване на частину будинку без зазначення дробів цієї частини. ОСОБА_4 зазначала, що змушена звернутися до суду з позовом про визнання майна об`єктом спільної власності подружжя та визнання за нею права власності на 1/2 частину від тої площі, яка була введена до експлуатації станом на день розірвання шлюбу. Вважала, що її має належати 1/2 частина житлового будинку від загальної площі 145,6 кв. м, що складає 72,8 кв. м, а у процентному відношенні 20 %, тобто 1/5 частина від всього будинку, розташованого АДРЕСА_1 -Винники.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається з матеріалів справи з липня 1984 року по 11 травня 2001 року з ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (том 1, а. с. 15).

За час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_10 у шлюбі, останньому 21 липня 1998 року видано свідоцтво про право власності на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 -Винники, загальною площею 145,6 кв. м, житловою 26,5 кв. м. Інша частина будинку не було введена до експлуатації (том 1, а. с. 20-29).

05 серпня 2004 року ОСОБА_10 зареєстрував шлюб з ОСОБА_1 , від якого у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер (том 1, а. с. 16).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 на день його смерті були: ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_12 (батько), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_2 (син).

Всі вищевказані спадкоємці спадщину фактично прийняли, подавши заяви до Четвертої львівської державної нотаріальної контори, де зареєстрована спадкова справа №621, але спадкових прав не оформили.

Один із спадкоємців ОСОБА_10 його батько ОСОБА_12 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , не оформивши своїх спадкових прав, спадкоємцем після його смерті, у тому числі на частку в спірному будинку є ОСОБА_9 .

Постановою державного нотаріуса Четвертої львівської державної нотаріальної контри Ярошенко Ж. С. від 23 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя на підставі пунктів 4.14, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 лютого 2012 року (том 1, а с. 19).

Колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що із позовом ОСОБА_4 звернулась до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , як до відповідача, однак спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 . окрім відповідачів були залучені, як треті особи: ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_1 (дружина) та після смерті ОСОБА_12 (батько) ОСОБА_9 . Вказані спадкоємці спадщину фактично прийняли подавши заяви до Четвертої львівської державної нотаріальної контори, де зареєстрована спадкова справа № 621, проте спадкових прав не оформили.

Зважаючи на те, що після смерті ОСОБА_10 вище вказані особи спадщину фактично прийняли та вирішення позовних вимог (зокрема, і визнання за позивачкою право власності на частину житлового будинку) прямо впливатиме на права та обов`язки спадкоємців ОСОБА_10 , які прийняли спадщину.

Відтак, слід вважати, що належними співвідповідачами у даній справі повинні були б бути залучені спадкоємці ОСОБА_10 ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_8 (мати), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_9 .

Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не може вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданих осіб як учасників (співвідповідачів) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Вказане відповідає, також, і правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16, від 07 лютого 2023 року у справі № 456/1045/20, з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати частково підставними та саму скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 листопада 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання частки в майні спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст постанови складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра