Номер провадження: 22-ц/813/3118/24
Справа № 501/1447/22
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Борогана Валентина Володимировича, представника ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2023 року, постановленого під головуванням судді Пушкарського Д.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації м. Одеси про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , зазначаючи в якості третої особи службу у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання дітей, в якому з урахуванням доповнених та уточнених позовних вимог просила:

- визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 ;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1372,00 грн., на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звернення до суду, та аліменти в розмірі 1372,00 грн., щомісячно, на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту звернення до суду;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 грошову суму в розмірі 4775,00 грн., в якості додаткових витрат на освіту та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звернення до суду та до закінчення навчання в навчальному закладі в Одеському приватному навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю;

- стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь позивачки ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 4450,00 грн., в якості додаткових витрат на освіту та навчання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з моменту звернення до суду та до закінчення навчання в навчальному закладі в Одеському приватному навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю;

- стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 29016,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 18 серпня 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 .

Під час шлюбу у них народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, змінено прізвище ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .

Позивачка зазначила, що діти залишились проживати разом з матір`ю, проте сторони не вирішували питання мешкання дітей, тому є необхідність встановлення в передбаченому законом порядку місця мешкання спільних дітей.

Крім того сторонами не досягнуто домовленості щодо участі батька в утриманні дітей та участі у додаткових витратах, що стало підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Судом до участі у справі, в якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Київського районної адміністрації м. Одеси.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1372,00 грн., починаючи з 06 червня 2022 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1372,00 грн., починаючи з 06 червня 2022 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 4775,00 грн., в якості додаткових витрат на освіту та навчання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання в навчальному закладі в Одеському приватному навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 4450,00 грн., в якості додаткових витрат на освіту та навчання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закінчення навчання в навчальному закладі в Одеському приватному навчально-виховному комплексі «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект» у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Бороган В.В., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині стягнення додаткових витрат на освіту та навчання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4775,00 грн. та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4450,00 грн. скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, в інший частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на невірне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт, зазначає, що суд приймаючи рішення не взяв до уваги практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Також суд не взяв до уваги, що стягнуті додаткові витрати не є тими додатковими витратами, які викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, а є витратами на утримання дітей, тобто аліментами, які вже стягнуті з відповідача.

Також вважає, що сума стягнутих витрат з ОСОБА_1 на правничу допомогу є завищеною, враховуючи складність справи та витрачений адвокатом час.

Рішення суду в частині визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів сторонами не оскаржується.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

В судове засідання призначене на 30.01.2024 року учасники справи не з`явились, були сповіщені належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та на електронну адресу (а.с. 165-172).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що сторони з 18 серпня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 20 липня 2022 року було розірвано (а.с. 20, 70).

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.18, 19).

Діти після розірвання шлюбу проживають з разом з матір`ю ОСОБА_11 .

Діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , навчаються у приватній школі «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект».

Позивачка на підставі укладених 21.08.2023 рокудоговорів про надання платних послуг освіти, №151/9 та №150/4, витрачає на освіту синів за ОСОБА_4 становить 6800+1150+1600 = 9550,00 гривень на місяць та за ОСОБА_5 становить 6800+900+1200 = 8900,00 гривень на місяць (а.с.111-114).

Задовольняючи позовні вимоги про додаткові витратина дітей в частині стягнення 1/2 вартості за навчання, суд першої інстанції виходив з того, що частина витрат на навчання, є додатковими витратами, які має нести відповідач, як батько.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується за наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів, зазначає, що положення ст. 185 СК України, стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дітей у приватній школі, при наявності можливості отримання дітьми безкоштовної середньої освіти, гарантованої державою, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків.

З матеріалів справи вбачається, що навчальний заклад «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступеню дошкільний навчальний заклад «Інтелект» обрано позивачем на власний розсуд, без погодження із відповідачем.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання синів у приватній школі, а також того, що дітям був рекомендовано навчання саме в приватній школі, викликаних їх станом здоров`я.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми грошових коштів в розмірі 4775,00 грн. та 4450,00 грн., визначених позивачкою як 50% понесених додаткових витрат на дитину, - оскільки вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат у зв`язку навчанням дитини у приватній школі не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а є поточними витратами на утримання дітей (аліментами), у тому числі на навчання, придбання одягу і взуття.

За таких підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, рішення суду в частині стягнення додаткових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні в позовних вимог зазначеній частині.

У статті 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові - на позивача.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на дітей, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають перерозподілу понесені судові витрати.

З рішення суду вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 стягнути судові витрати на правничу допомогу в сумі 29016,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 з адвокатом Сіржант Ю.В. укладено договір на представництво її інтересів пов`язаних зі стягненням аліментів на утримання дитини у розмірі 300 доларів, що еквівалентно 10881 гривня (а.с. 124).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 укладено договір з адвокатом Сержант Ю.В. на представництво інтересів щодо встановлення місця проживання дитини, у розмірі 500 доларів США, що еквівалентно 18135 гривен (а.с. 123).

З урахуванням того, що рішення суду в частині визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів судом апеляційної інстанції не переглядалось, а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат відмовлено, судові витрати за правничу допомогу, які стягнуті з ОСОБА_1 підлягають зменшенню до 23 575, 50 гривень (29016 (10881:2 = 5440 гривень)).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду в частині оскарження підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дітей.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Борогана Валентина Володимировича, представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 15 листопада 2023 року в частині стягнення додаткових витрат на освіту та навчання скасувати.

Прийняти постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації міста Одеси) про стягнення додаткових витрат на освіту та навчання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Зменшити стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 витрати на правничу допомогу з 29016,00 (двадцяти дев`яти тисяч шістнадцять) гривень до 23 575 (двадцяти трьох тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 50 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 лютого 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова