Справа № 473/5365/23
РІШЕННЯ

іменем України

"02" лютого 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М.., при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

встановив

в жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2013 року у справі №473/396/13-ц стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Проте на теперішній час у позивача змінився сімейний стан, оскільки з 26.02.2011 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , від даного шлюбу в них народилася спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 також на теперішній час вони очікують на народження спільної дитини. З 2018 року позивач звільнився з місця роботи та на даний час має мінливий неофіційний дохід в середньому 10 тисяч гривень. Позивач має заборгованість по аліментам в сумі 114 887,37 грн. та штрафу в сумі 20 888,61 грн. та заборгованість по кредиту в сумі 10 083 грн. На підставі викладеного позивач просив позов задовольнити та зменшити розмір аліментів стягуваних на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2013 року з 1/4 частки на 1/6 частину доходу.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 09.10.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05.12.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення кореспонденції за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, згідно зі ст. 128 ЦПК України, вважається повідомленою належним чином; клопотань про перенесення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надходило. Відзиву на позовну заяву не надходило.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2013 року у справі №473/396/13-ц стягнуто з нього на користь ОСОБА_6 щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.01.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 має на утриманні крім доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_1 від 03.10.2011 року) від шлюбу укладеного 26.02.2011 р. між ним та ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.02.2011р.).

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_3 виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено останні відомості від 09.11.2018 року про звільнення у зв`язку із закінченням строку дії трудового контракту.

Відповідно до Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконанню наданий головним державним виконавцем станом на 01.10.2023 р., заборгованість по аліментам, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 складає 93 412,07 грн., також підлягає стягненню штраф 18 682,41 грн. та збір 9 341,20 грн..

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Водночас, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Тобто, зміна сімейного стану та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому, як зазначив Верховний суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа №565/2071/19) зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Тобто, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил ст. 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання.

Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених ст. 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Як зазначалося вище, у позивача на утриманні знаходиться ще одна дитина, в зв`язку з чим у нього з`явилися нові зобов`язання по їх утриманню, що в будь-якому разі вплинуло на його матеріальний стан та можливість надавати утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у раніше визначеному розмірі.

Зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позивачем ОСОБА_1 доведено наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів має бути зменшений, враховуючи сімейний стан платника аліментів, однак такий розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, визначаючи новий розмір аліментів, які має сплачувати батько, судом враховано таке.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм з 6 до 18 років з 01 січня 2024 року становить 3196 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину мінімально необхідного для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни розміру стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 щодо зменшення розміру аліментів, підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, дослідженими судом і аліменти необхідно визначити в розмірі 1/6 частини його доходу на утримання дитини.

В такому разі розмір аліментів в грошовому виразі перевищуватиме розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто перевищуватиме мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, визначений положеннями ч. 2 ст. 182 СК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 180 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,258-265 ЦПК України, суд

ухвалив

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.03.2013 року у справі №473/396/13-ц за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Прибужани Доманівського району Миколаївської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів після проголошення рішення.

Суддя М.М. Ротар