Справа № 283/139/24
Провадження №2/283/244/2024
У Х В А Л А

31 січня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю представника позивача адвоката Яременка Д.В., представника третьої особи Суханової А.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Яременко Дмитро Володимирович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,

встановив:

Малинським районним судом ухвалою від 10.01.2024 відкрито провадження за позовом, який поданий адвокатом Яременком Д.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів. Підготовче судове засідання призначено на 14 годину 30 хвилин 30.01.2024.

30.01.2024 від відповідача надійшла заява, в якій він просив затвердити мирову угоду укладену між ним та позивачкою ОСОБА_1 та проводити розгляд підготовчого судового засідання без його участі .

31.01.2024 представник позивача - адвокат Яременко Д.В. звернувся до суду із заявою про затвердження мирової угоди від 30.01.2024 з тих підстав, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 , використовуючи право на укладення мирової угоди, передбаченої ст. 207 ЦПК України, діючи свідомо, добровільно за взаємною згодою і попередньою домовленістю, розуміючи значення своїх дій та їх правових наслідків, прийшли до спільного висновку про можливість закінчення розгляду справи про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів по цивільній справі № 283/139/24 і затвердження мирової угоди на наступних умовах:

1.Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований 20.04.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, за актовим записом № 597.

2.Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3.Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4.Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з моменту подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

5. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язується не чинити перешкоди у спілкуванні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

6. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язується не чинити перешкоди у спілкуванні матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

7. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право забирати або відводити дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за домовленістю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до навчальних закладів, з обов`язковим поверненням її до місця проживання батька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

8. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право забирати або відводити дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за домовленістю з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до навчальних закладів, з обов`язковим його поверненням до місця проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

9. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право безперешкодно в будь-який час не порушуючи режиму дня дитини спілкуватись з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в телефонному режимі та за допомогою відеозв`язку, соціальних мережах.

10. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право безперешкодно в будь-який час не порушуючи режиму дня дитини спілкуватись з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в телефонному режимі та за допомогою відеозв`язку, соціальних мережах.

11.Сторони зобов`язуються своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законодавством порядку згоду на тимчасовий виїзд з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за кордон, з метою відпочинку або оздоровлення, в тому числі на самостійний виїзд дитини з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо.

12.Після підписання та затвердження мирової угоди судом, спір вважається врегульованим і сторони не мають претензій, щодо позовних вимог, які були заявлені позивачем.

13.Наслідки укладення мирової угоди які випливають із ст. 255, 256 ЦПК України (закриття провадження у справі) сторонам відомі та зрозумілі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та просив затвердити мирову угоду.

Представник третьої особи Суханова А.В. не заперечила проти затвердження мирової угоди.

Суд, вислухавши доводи представників позивача та третьої особи, врахувавши позицію відповідача, враховує наступне.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Відповідно до частини першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб може бути припинено внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

У частині першій статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки розірвання шлюбу між подружжям, яке має дітей, в імперативному порядку здійснюється лише судом та можливе лише за рішенням суду, тому, у будь-якому випадку такі умови мирової угоди є не виконуваними, затвердження мирової угоди є неможливим, оскільки вона порушує вимоги закону, що є підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і продовження судового розгляду (пункт 1 частини п`ятої статті 207 ЦПК України).

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Згідно із ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Як вбачається зі змісту мирової угоди, сторони домовились: визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд при розгляді справи даної категорії враховує висновок органу опіки та піклування (стаття 19 СК України), участь органу опіки та піклування у справі є обов`язковою.

Висновок щодо розв`язання спору органом опіки та піклування до суду не подано, а відтак, суд не може перевірити відповідність умов мирової угоди якнайкращим інтересам дитини, які превалюють над інтересами батьків.

Згідно з частиною другою статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання.

Такі умови мирової угоди суперечать статті 207 ЦПК України, так як відсутні умови мирової угоди щодо згоди самої дитини.

Затвердженням мирової угоди між батьками дитини, без врахування думки самої дитини, буде порушено пріоритет інтересів дитини на користь батьків.

Також умови мирової угоди виходять за межі предмета спору, так як, крім питання визначення місця проживання дітей, вони визначають умови участі у вихованні дітей, що є іншим предметом позовних вимог, а таких вимог ОСОБА_1 не заявляла.

Суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди від 30 січня 2024 року, зважаючи на предмет спору, який впливає на права дітей, вважає, що її положення можуть призвести до порушення прав та охоронюваних законом інтересів дітей, а також батьків в частині щодо самостійного утримання батьком доньки, враховуючи, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо виховання та розвитку дітей згідно із ст.ст.141, 150, 152 СК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку, що у затвердженні мирової угоди від 30 січня 2024 року, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити на підставі п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України і продовжити судовий розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 185, 222, 260, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної 30 січня 2024 року між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Яременко Дмитро Володимирович, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Продовжити судовий розгляд справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05.02.2024.

Суддя В. М. Хомич