ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/392/24 Справа № 199/1712/21 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами електричної енергії, та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 17 вересня 2018, згідно з п.5.5.5., 8.2.4., 8.2.5., 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії було виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів до електромережі, що не належить оператору системи поза засобом комерційного обліку з порушенням схеми комерційного обліку, підключення виконано в електрощитовій шляхом повторного вводу, на водонагрівач встановлений автоматичний вимикач, виявити яке при контрольному огляді не можливо, порушення виявлено спеціальним технічним засобом індикатором напруги ІНН2 4009 повірений до 01 лютого 2019 року. За умовами такого підключення електрична енергія споживається, але лічильником не враховується, відтак відповідачі користувалися електроенергією безобліково.

За результатами перевірки складено Акт про порушення №Н№126712, який відповідач ОСОБА_2 отримав та особисто підписав без жодних зауважень.

26 вересня 2018 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, за результатами якого було прийнято рішення провести нарахування по акту про порушення Н№126712 від 17 вересня 2018 у розмірі 61549,50 грн., сума завданих збитків відповідачами не сплачена, а тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2021 року позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» вартість спричинених збитків у розмірі 61549,50 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн.. тобто по 1135,00 грн.

Рішення суду мотивовано наявністю підстав для задоволення позову, оскільки в результаті протиправних дій відповідачів у вигляді самовільного підключення струмоприймачів до електричної мережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з метою без облікового споживання електричної енергії, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розрахунок обсягу та вартості недооблікованої електричної енергії на підставі акта про порушення здійснено АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» проведений з недодержанням вимог чинного законодавства та методики такого розрахунку. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за іншою адресою, та не мав права підписувати акт про порушення, оскільки не є споживачем послуг АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», що свідчить про безпідставність про звернення до нього з вимогами про відшкодування збитків.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» постачає електричну енергію до об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі відкрито особового рахунку № НОМЕР_1 .

Під час проведення технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , що проводилась 17 вересня 2018 року, згідно з п.5.5.5., 8.2.4., 8.2.5., 8.2.6. Правил роздрібного ринку електричної енергії було виявлено порушення: самовільне підключення струмоприймачів до електромережі, що не належить оператору системи поза засобом комерційного обліку з порушенням схеми комерційного обліку, підключення виконано в електрощитовій шляхом повторного вводу, на водонагрівач встановлений автоматичний вимикач, виявити яке при контрольному огляді не можливо, порушення виявлено спеціальним технічним засобом індикатором напруги ІНН2 4009 повірений до 01 лютого 2019 року. За умовами такого підключення електрична енергія споживається, але лічильником не враховується, відтак відповідачі користувалися електроенергією безобліково.

За результатами перевірки 17 вересня 2018 року було складено Акт про порушення №Н№126712, який ОСОБА_2 отримав та особисто підписав без жодних зауважень.

26 вересня 2018 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення, за результатами якого було прийнято рішення провести нарахування по акту про порушення Н№126712 від 17 вересня 2018 у розмірі 61549,50 грн. Відповідачі на розгляд даного питання не з`явилися.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 6 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України.

Відповідно до частини 10 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач електричної енергії зобов`язаний узгоджувати з оператором системи нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності.

Частиною 19 п. 5.5.5. ПРРЕЕ визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень.

Згідно з частиною 20 п. 5.5.5. ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Згідно з п. 8.2.5 ПРРЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт.

У розумінні статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з частинами першою та другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17 (провадження № 12-137гс19) вказано, що «приховане приєднання до електричної мережі (прихованою електропроводкою) можна виявити лише під час технічної перевірки, а не під час контрольних оглядів […] адже виявити факт прихованого підключення (прихованою електропроводкою) можна лише з використанням спеціальних технічних засобів або у зв`язку з частковим демонтажем будівельних конструкцій, оздоблювальних матеріалів».

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 27 вказаного Закону правопорушенням в електроенергетиці є, зокрема, крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Нормою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

З урахуванням вищезазначеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення завданих збитків у розмірі 61549,50 грн., оскільки відповідачі, будучи споживачами електроенергії, допустили використання електричної енергії поза приладом обліку, чим завдали збитки позивачу,що підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування суми збитків позивачем є незаконними та здійсненні всупереч Методики затвердженої Постановою НКРЕ №562 від 04 травня 2006 року, так як споживання електричної енергії ними здійснювалось через засіб обліку і ніякого самовільного підключення не було, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суперечить наявним в матеріалах справи доказам, а судом першої інстанції в свою чергу було в повному обсязі з`ясовано всі обставин, необхідні для вирішення спору у даній справі.

Аргументи апеляційної скарги про незгоду з рішенням комісії за результатами розгляду акту про порушення Н№126712 від 17 вересня 2018 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що рішення комісії з розгляду акту про порушення Н№126712 від 17 вересня 2018 року, яке оформлене протоколом, оскаржувалось відповідачами, при тому, що чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно задовольнив позовні вимоги та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна