Справа № 638/4832/18
Провадження № 2/638/343/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліна Михайлівна про визнання права власності за законом та визнання недійсним договір купівлі-продажу та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Дмитрович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна про визнання добросовісним набувачем,-

встановив

13 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліна Михайлівна, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу №276 від 22.09.2016 р. квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лученко А.М.

25 травня 2018 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі було відкрито провадження.

25 травня 2018 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів та ухвалено витребувати у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лученко А.М. (м. Харків, пл. Конституції, 12) копію договору купівлі-продажу № 276 від 22.09.2016 р. квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

28 серпня 2020 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмету позову.

11 вересня 2020 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 подала до суду відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому просила врахувати її доводи при вирішенні судом питання про прийняття заяви про зміну предмету позову позивачки ОСОБА_1

19 жовтня 2022 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмета позову, заяву про залучення третіх осіб та клопотання про залучення співвідповідачів.

Залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотова Станіслава Давидовича, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва Андрія Миколайовича та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харченко Інну Анатоліївну.

З урахуванням зміни предмету позову, позивач ОСОБА_1 просить суд:

визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_8 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала останній на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583.

встановити нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 року від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_9 (ім`я та по батькові російською ОСОБА_10 ), посвідченої нотаріусом міста Дзержинського Московської області Корнаковим С.С. р.№ 456783.

визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., укладений між ОСОБА_9 , що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , квартири за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31512730 від 22.09.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лученко Аліною Михайлівною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 (запис про право власності № 16597802).

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28742995 від 15.03.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Інною Анатоліївною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 (запис про право власності № 13697385).

скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16670883 від 22.10.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайловою Іриною Володимирівною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_11 (запис про право власності № 7427115).

В обґрунтування своїх вимог позивач за первісним позовом вказує наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра позивачки - ОСОБА_8 . За життя їй належала квартира за адресою: АДРЕСА_2 (назву майдану змінено на підставі рішення 27 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання № 431338/13 від 20.11.2013 року (колишня адреса: Харківська область, м. Харків, Рози Люксембург майдан)) на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

26 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини у вигляді вищезазначеної квартири. Вона є єдиним спадкоємцем, оскільки відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року рідний син ОСОБА_8 ОСОБА_12 був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 грудня 2013 року ОСОБА_12 був оголошений померлим. Проте оформити своє спадкове право вона не може, оскільки вже після смерті її двоюрідної сестри група осіб, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , заволоділи спадковим майном шляхом шахрайства. Це стало підставою для відмови позивачці у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем. Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_8 , якою вона начебто доручала продати належну їй квартиру ОСОБА_9 , уродженцю Московської області, Шатурського району, с. Дмитровський Погост. За ОСОБА_8 у довіреності, нібито виданої ОСОБА_9 та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася ОСОБА_14 . Під час слідства встановлено, що ОСОБА_9 помер ще у 2006 році. Діючи відповідно до відведених функцій, під іменем ОСОБА_9 діяв ОСОБА_2 , який використовував паспорт на ім`я ОСОБА_9 , із вклеєною фотографією ОСОБА_2 . Із підробленою довіреністю ОСОБА_2 отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого ОСОБА_14 умовила ОСОБА_3 оформити квартиру на себе за грошову винагороду. 25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 , який під виглядом ОСОБА_9 діяв від імені ОСОБА_8 , на підставі підробленого паспорту, та ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

26 січня 2010 року, продовжуючи маскувати свої злочинні дії, з метою оформити дану квартиру на довірену особу, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 організували продаж квартири ОСОБА_4 , фактичній дружині ОСОБА_13 . Договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. Перелічені вище дії відбувалися після смерті ОСОБА_8 .

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 1-620/11 (поточний номер справи № 646/12146/13-к) від 12 липня 2013 року ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 4.4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі.

Довіреність від 9 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому в 2006 році ОСОБА_9 . Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів. Цивільна правоздатність ОСОБА_8 як фізичної особи припинилася у момент її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спірна квартира вибула з власності ОСОБА_8 не з її волі, доказом цього є матеріали кримінальної справи № 1-620/11 (поточний номер справи № 646/12146/13-к), якими підтверджується вчинення шахрайства з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 . Таким чином, на думку позивачки, договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, укладений за підробленою довіреністю від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , який виступав за підробним паспортом на ім`я ОСОБА_9 , є недійсним.

Також вказаний договір купівлі-продажу квартири укладався не на підставі оригіналу правовстановлюючого документу, а на підставі її дублікату, отриманого за підробленою довіреністю. 22 вересня 2016 року після здійснення ще двох перепродажів квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу квартири укладеного із ОСОБА_5 та посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліною Михайлівною. Це відчуження відбулося вже під час повторного розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 . Відтак наразі спірна квартира перебуває у чужому незаконному володінні ОСОБА_6 .

В свою чергу ОСОБА_1 зазначає, що для відновлення порушеного права та введення її у право власності (реєстрації права власності) на витребувану квартиру необхідною умовою є скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо попередніх власників.

19 жовтня 2022 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Дмитрович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна про визнання добросовісним набувачем. Обидва позови було об`єднано в одне провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 зазначає, що ОСОБА_1 не мала права звертатись до суду із первісним позовом, оскільки не надала доказів того, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_8 , яка була первинним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач за зустрічним позовом зазначає, що під час укладання нею договору купівлі-продажу спірної квартири №276 від 22.09.2016 р. із ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко А.М. перевіряла наявність обтяжень та заборон на відчуження нерухомого майна. Факт того, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем спірної квартири підтверджує та обставина, що за час володіння квартирою вона здійснила реконструкцію та ремонт зазначеного нерухомого майна.

Придбання ОСОБА_6 спірної квартири сталося в результаті бездіяльність позивача за первісним позовом ОСОБА_1 щодо забезпечення позову у справі № 638/9073/16-ц, що перебувала у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова.

14 грудня 2022 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 було подано до суду відзив на зустрічний позов, у якому вона заперечує проти зустрічного позову.

31 травня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2016, серія та номер 276 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліною Михайлівною (запис про право власності № 16597802 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

04 липня 2023 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова залучено у якості співвідповідача у справі ОСОБА_11 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.11.2023 року підготовче судове засідання було закрито.

Позивач за її представник за первісним позовом у судове засідання не з`явилась про дату час та місце розгляду справи повідомлялась. Відповідач по справі за первісним позовом ОСОБА_6 та позивач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судової повістки за місцем проживання ОСОБА_6 .

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось до суду 19 січня 2023 року вбачається, що судова повістка, повернута на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за зазначеною адресою».

У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 91- 1 Правил.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21).

Таким чином, судом виконано обов`язок щодо повідомлення ОСОБА_6 та вона була належно повідомлена про розгляд справи 23 січня 2024 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_6 від 08 листопада 2022 року, в якій вона просить відкласти розгляд справи до припинення воєнного стану. Також зазначає, що наразі вона перебуває у Швейцарії а її представник у Збройних Силах України.

Однак суд відмовляє у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_6 , оскільки останньою жодним чином не підтверджено належними доказами перебування нею за кордоном та перебування її представника у ЗСУ.

Крім того, запровадження в Україні воєнного стану не може слугувати беззаперечною підставою для відкладення розгляду справи до його закінчення, оскільки ОСОБА_6 необхідно навести непереборні обставини неможливості з`явитися у судове засідання, які були викликані запровадженням воєнного стану на території України. Жодних обставин ОСОБА_6 у її заяві не наведено.

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи тривалість провадження у справі, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами за відсутності відповідача та його представника.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені.

Треті особи по справі - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, у судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлені.

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліна Михайлівна у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову ОСОБА_1 , вважає позовні вимоги за первісним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_8 . Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 25.07.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Родинний зв`язок між позивачкою за первісним позовом та померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , підтверджується рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року по справі № 638/4619/13-ц, відповідно до якого рідний син ОСОБА_8 ОСОБА_12 був визнаний безвісно відсутнім з липня 2009 року.

Родинний зв`язок ОСОБА_1 з ОСОБА_8 підтверджено копією паспорту позивачки, копією свідоцтва про одруження від 13.02.1965 , копією свідоцтва про народження НОМЕР_2 , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, копією паспорта ОСОБА_15 , свідоцтва про народження виданого на ім`я російською мовою « ОСОБА_16 », витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, копією запису про народження №28, копією форми №1 на ім`я ОСОБА_8 , копією про одруження від 28.01.1967 (а.с. 181-193 т.1)

Позивачка є єдиним спадкоємцем ОСОБА_8 , оскільки відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2013 року по справі № 638/12265/13-ц ОСОБА_12 був оголошений померлим. Інших спадкоємців ОСОБА_8 судом не встановлено.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, в тому числі і на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (назву майдану змінено на підставі рішення 27 сесії Харківської міської ради Харківської області 6 скликання № 431338/13 від 20.11.2013 року (колишня адреса: Харківська область, м. Харків, Рози Люксембург майдан)). Право власності ОСОБА_8 підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583. Відповідно загальних положень про спадкування, передбачених главою 84 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (с. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

26 серпня 2009 року позивачка звернулася до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття нею спадщини. Заяву було зареєстровано у реєстрі спадкових справ за № 1-1759, та заведено спадкову справу за № 586/2009.

Той факт, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а заява про прийняття спадщини була подана позивачкою 26.08.2009, свідчать про те, що позивачка прийняла спадщину в межах встановлених законодавством строків.

З довідки Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 20.05.2016 №1519/02-17, вбачається, що перед оформленням спадщини нотаріус перевіряє належність майна спадкодавцю згідно з даними Державного реєстру прав на нерухоме майно. Тому 01.04.2016 р. було здійснено таку перевірку, і відповідно до інформаційної довідки з ДРРП право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано не за вказаними спадкодавцями.

Ці дані, стали підставою для відмови позивачці у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом, оскільки згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира не зареєстрована за спадкодавцем.

Відповідно до абзаців другого та третього п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Причиною відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації права власності за ОСОБА_8 на спірну квартиру є те, що квартира незаконно вибула зі складу спадщини через вчинення групою осіб ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 злочинів кваліфікованих за ст. ст. 358 ч. 2 (підроблення документів), 190 ч. 4 (шахрайство) Кримінального кодексу України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Діяльність злочинної групи була викрита правоохоронними органами, якими встановлено, що цими особами була підроблена довіреність від 9 квітня 2009 р. від імені ОСОБА_8 , якою вона начебто доручала продати належну їй квартиру ОСОБА_9 , уродженцю Московської області, Шатурського району, с. Дмитровський Погост. За ОСОБА_8 у довіреності, нібито виданої ОСОБА_9 та посвідченої у нотаріальній конторі РФ м. Дзержинську Московської області, розписалася ОСОБА_14 .

Під час слідства встановлено, що ОСОБА_9 помер ще у 2006 році. Вказана обставина, зокрема підтверджується рапортом від 05.05.2010 складеним УУМ Коробовского ПОМ ОВД по Шатурскому муніципальному району старшим сержантом міліції Журавлевим А.А.

Діючи відповідно до відведених функцій, під іменем ОСОБА_9 діяв ОСОБА_2 , який використовував паспорт на ім`я ОСОБА_9 , із вклеєною фотографією ОСОБА_2 .

Із підробленою довіреністю ОСОБА_2 отримав у КП «Харківське міськБТІ» дублікат свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 2010 року, після чого ОСОБА_14 умовила ОСОБА_3 оформити квартиру на себе за грошову винагороду.

25 січня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 , який під виглядом ОСОБА_9 діяв від імені ОСОБА_8 , на підставі підробленого паспорту, та ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

26 січня 2010 року, з метою оформити спірну квартиру на довірену особу, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 організували продаж квартири ОСОБА_4 , фактичній дружині ОСОБА_13 . Договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М.

Перелічені вище дії відбувалися після смерті ОСОБА_8 .

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 спірна квартира була придбана ОСОБА_11 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 573, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Міссіяж О.А.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 1-620/11 (поточний номер справи № 646/12146/13-к) від 12 липня 2013 року ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 були засуджені за ст. ст. 358 ч.2, 190 ч. 4 КК України, але ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 2 грудня 2013 року вирок був скасований, і справа направлена до суду на новий розгляд в іншому складі.

Після цього 15 березня 2016 року спірна квартира була придбана ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу № 379, укладеним між ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , та посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко І.А.

22 вересня 2016 року ОСОБА_5 продала спірну квартиру ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліною Михайлівною.

Останнім зареєстрованим власником спірної квартири є ОСОБА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою № 219448621 від 07.08.2020.

Придбання спірної квартири ОСОБА_5 та, в подальшому, ОСОБА_6 відбулися вже під час повторного розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_2 та ОСОБА_14 .

Довіреність від 09 квітня 2009 року на вчинення відчуження квартири, була видана, нібито, від імені ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлому в 2006 році ОСОБА_9 .

Факт підробки довіреності підтверджується результатами судово-почеркознавчої експертизи, проведеної у рамках кримінальної справи, та викладених у Висновку спеціаліста № 84, наданим в межах кримінального провадження на підставі звернення УБОЗ ГУ МВС України в Харківській області від 24.02.2010. Відповідно до вказаного висновку підпис та запис від руки ОСОБА_8 на довіреності від 09.04.2009 виконані не ОСОБА_17 , а іншою особою ( а.с.124,125 т.2).

Відповідно до вимог ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочин, вольова дія однієї сторони. На довіреність як на цивільний правочин розповсюджуються загальні вимоги закону щодо правочинів.

Відповідно до вимог ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на незаконне заволодіння майном фізичної особи. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Пленум Верховного суду України в постанові № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 5 роз`яснив, що відповідно до статей 215 та 216 Цивільного кодексу України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 не підписувала довіреності від 9 квітня 2009 року та не могла уповноважити ОСОБА_9 , котрий помер до дати зазначеної у довіреності, як дата її видачі. Довіреність від 9 квітня 2009 року була виготовлена з метою незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_8 , а відтак є правочином, який порушує публічний порядок.

Таким чином, вищезазначені обставини, а також висновки експертизи, вказують на нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 року, що, відповідно, не породжує для сторін жодних прав та обов`язків.

Як випливає із матеріалів справи та наведених вище обставин, оспорюваний договір купівлі-продажу квартири від 25 січня 2010 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який під виглядом ОСОБА_18 діяв від імені ОСОБА_8 , на підставі підробленого паспорту та підробленої довіреності від 9 квітня 2009 року.

Також встановлено, що укладання оспорюваного договору відбулося вже після смерті власниці квартири ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У п. 24 Постанови Верховного Суду по справі № 910/22075/16 суд касаційної інстанції зазначає, що недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Також у п. 42 вказаної Постанови Верховного Суду зазначено: «Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що спірні Договори вчинені з недотримання одного з основних принципів цивільного права - принципу свободи договору (стаття 3 Цивільного кодексу України), без відповідного волевиявлення позивача, іншою особою, відповідачем не надано доказів виконання сторонами спірних договорів, що у своїй сукупності свідчить про наявність передбачених частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України та частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підстав для визнання оспорюваних Договорів недійсними.».

Аналогічна практика застосування норм ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України у позовах про визнання недійсними договорів викладена у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 146/293/16-ц, від 04.06.2018 року у справі № 479/495/16-ц, від 18.07.2018 року у справі № 624/604/16-ц.

Оспорюваний договір від 25 січня 2010 укладався без волевиявлення ОСОБА_8 , оскільки вона не підписувала довіреності від 09 квітня 2009, жодних осіб на відчуження належної їй квартири не уповноважувала, а відчуження квартири відбулося вже після її смерті.

Таким чином, оспорюваний договір від 25 січня 2010 року, укладений за підробленою довіреністю від 9 квітня 2009 року від імені ОСОБА_8 ОСОБА_2 , який виступав за підробленим паспортом на ім`я ОСОБА_18 , є недійсним.

Позивач, як спадкоємець на майно за законом, довів суду, що спірна квартира без законних на те підстав була відчужена сторонньою особою, яка не мала на це права.

За таких обставин, наявні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 25 січня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., укладеного між ОСОБА_9 , що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , квартири за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Позивач, як спадкоємець за законом, 26 серпня 2009 року звернувся до Шостої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено документально. Звернення відбулося в межах строку для прийняття спадщини.

Відтак наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 р., виданого ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна ВК ХМР, р№ НОМЕР_3 .

З 22 вересня 2016 року власником спірної квартири є ОСОБА_6 , яка придбала її у ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліною Михайлівною.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" передбачено, що норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 674/31/15-ц.

Згідно п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»:

«26. Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі».

Відповідно до ч. 1 ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як встановлено судом, вибуття квартири із власності ОСОБА_8 відбулося не з її волі на підставі оспорюваного договору від 25 січня 2010, укладеного на підставі підробленої довіреності від 09 квітня 2009.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог, щодо витребування квартири за адресою: АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис № 16597802 про право власності ОСОБА_6 на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Запис про право власності внесено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лученко Аліною Михайлівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31512730 від 22.09.2016.

До відчуження оспорюваної квартири ОСОБА_6 відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оспорювана квартира була зареєстрована за ОСОБА_5 . Запис про право власності № 13697385 внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Інною Анатоліївною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28742995 від 15.03.2016.

В свою чергу ОСОБА_5 придбала оспорювану квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 березня 2016 у ОСОБА_11 . Запис про право власності № 7427115 внесений державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайловою Іриною Володимирівною на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16670883 від 22.10.2014.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у п. 142 постанови від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що для відновлення порушеного права та введення ОСОБА_1 у право власності (реєстрації права власності) на витребувану квартиру необхідною умовою є скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31512730 від 22.09.2016; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28742995 від 15.03.2016 та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16670883 від 22.10.2014.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_6 , вважає позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_1 не мала права звертатись до суду із первісним позовом, оскільки не надала доказів того, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_8 , яка була первинним власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_8 за законом. Вказана обставина підтверджується наступними доказами: копія рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2013 року по справі № 638/4619/13-ц; копія рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2013 року по справі № 638/12265/13-ц; копія заяви про прийняття спадщини від 26 серпня 2009 року поданої до Шостої Харківської Державної нотаріальної контори; копія відмови в оформленні права спадщини № 1519/02-17 від 20.05.2016 підписана завідувачем Шостої харківської державної нотаріальної контори О.Л. Головащенко; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 37733419 від 26.06.2014; копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 37733474 від 26.06.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Перелічені вище докази були досліджені судом, та вказують на те, що ОСОБА_1 є належним позивачем у даній справі. Відтак суд відхиляє доводи ОСОБА_6 щодо відсутності підстав у ОСОБА_1 на звернення до суду.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що під час укладання нею договору купівлі-продажу спірної квартири №276 від 22.09.2016 р. із ОСОБА_5 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко А.М. перевіряла наявність обтяжень та заборон на відчуження нерухомого майна.

При цьому, у зустрічному позові ОСОБА_6 стверджує, що окрім перевірки заборон та обтяжень на квартиру здійснених нотаріусом, сама ОСОБА_6 особисто з батьками перевірила «чистоту» квартири.

Згідно з інформацією, яка міститься в Інформаційній довідці № 219448621 від 07.08.2020, що знаходиться в матеріалах справи, 18.09.2014 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15895469 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про арешт квартири. Обтяжувачем виступало Слідче управління ГУМВСУ в Харківській області. Особою, майно якої обтяжується, значилась інший відповідач у цій справі - ОСОБА_4 . Первинно, арешт було внесено 22.03.2010 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9643737.

Вказаним вище Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15895469, від 18.09.2014 арешт квартири було припинено на підставі заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/2711/14-ц виданого 14.09.2014.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/2711/14-ц від 14.08.2014 знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Із вказаного заочного рішення вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено постановою начальника відділення СУ ГУМВС України в Харківській області в рамках розслідування кримінальної справи.

ОСОБА_6 не була зобов`язана особисто перевіряти відомості про спірну квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі судових рішень, проте у зустрічному позові вона стверджує, що вона та її батьки особисто вжили додаткових заходів щодо перевірки квартири, а отже ОСОБА_6 могла знати про те, що квартира до 18.09.2014 знаходилась під арештом, накладеним Слідчим управлінням ГУМВСУ в Харківській області, оскільки така інформація містилась в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та була доступна для перевірки. Відтак ОСОБА_6 мала можливість отримати інформацію про те, що квартира фігурує у кримінальній справі, що перебувала в провадженні Слідчого управлінням ГУМВСУ в Харківській області, оскільки така інформація була доступна в заочному рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/2711/14-ц від 14.08.2014, яке знаходилось у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень та відомості про яке також містилися в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином позивач за зустрічним позовом могла дізнатись про те, що спірна квартира фігурує як об`єкт злочину у кримінальному провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова під № 646/12146/13-к.

Суд зазначає, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна убачається, що спірна квартира була перепродана декілька разів з достатньо незначним проміжком часу, на що не могла не звернути увагу відповідач за первісним позовом.

Відтак суд вважає недоведеними доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про те, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири та на момент її придбання не могла знати про вибуття квартири із власності ОСОБА_8 поза волею останньої.

Також ОСОБА_6 посилається на те, що факт того, що вона є добросовісним набувачем спірної квартири підтверджує та обставина, що за час володіння квартирою вона здійснила реконструкцію та ремонт зазначеного нерухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу ОСОБА_6 не надала суду доказів, які б вказували на факт проведення реконструкції та ремонту спірної квартири і вказували б на їх вартість.

Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що придбання нею спірної квартири сталося в результаті бездіяльність позивача за первісним позовом ОСОБА_1 щодо забезпечення позову у справі № 638/9073/16-ц, що перебувала у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова.

Суд відхиляє вказані доводи ОСОБА_6 оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , беручи участь у якості позивача у справі № 638/9073/16-ц, що перебувала у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова, подала заяву про забезпечення позову до Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/9073/16-ц з метою накладення арешту на квартиру 31 січня 2016, тобто до придбання квартири ОСОБА_6 , яке відбулося 22 вересня 2016.

Отже ОСОБА_1 вчинила залежні від неї дії щодо недопущення відчуження спірної квартири ОСОБА_5 . Той факт що забезпечення позову на спірну квартиру по справі № 638/9073/16-ц шляхом накладення арешту було здійснено 05 жовтня 2016 року не може свідчити про бездіяльність ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилається на ряд рішень Європейського суду з прав людини, зокрема на: GLADYSHEVA v. RUSSIA, № 7097/10, від 06 грудня 2011 року, Сєрков проти України від 07.07.2011, Щокін проти України від 14.10.2010,Трегубенко проти України від 02.11.2004, Volovik V. Ukraine, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року.

Аналіз вказаних справ свідчить про те, що через предмет спору або суб`єкта звернення, позиція ЄСПЛ, викладена у них, не може бути застосована у даному конкретному провадженні оскільки не є релевантною до спірних правовідносин.

Окремо слід зазначити, що у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

Відтак суд прийшов до висновку про відмову ОСОБА_6 у задоволенні її зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 76-82, 193, 259, 265 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 228, 230, 244, 330, 388, 1216, 1217, 1218, 1220, 1261 -1265, 1270 ЦК України, пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд,-

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліна Михайлівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним договору купівлі-продажу і витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_8 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка належала останній на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11 жовтня 1999 p., яке видано ЦПДЖФ Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна BK ХМР, р№ 1-99-201583.

Встановити нікчемність довіреності від 9 квітня 2009 року від імені ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_9 (ім`я та по батькові російською ОСОБА_10 ), посвідченої нотаріусом міста Дзержинського Московської області Корнаковим С.С. р.№ 456783.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25 січня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотовим С.Д., укладеного між ОСОБА_9 , що діяв від імені та в інтересах ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , квартири за адресою: АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_2 ).

Витребувати квартиру за адресою: АДРЕСА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 .

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31512730 від 22.09.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лученко Аліною Михайлівною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 (запис про право власності № 16597802).

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28742995 від 15.03.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Харченко Інною Анатоліївною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_5 (запис про право власності № 13697385).

Скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16670883 від 22.10.2014, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, винесене державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Харківської області Михайловою Іриною Володимирівною, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_11 (запис про право власності № 7427115).

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Дмитрович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна про визнання добросовісним набувачем відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 12868 (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 50 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_7 ).

Відповідач: ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_8 ).

Відповідач: ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_9 ).

Відповідач: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_10 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Клопотов Станіслав Давидович (адреса: 61003, м. Харків, провулок Короленка, буд. 19).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович (адреса: 61058, м. Харків, вул. Данилевського, 24, літ А-5).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харченко Інна Анатоліївна (адреса: АДРЕСА_11 ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лученко Аліна Миколаївна (адреса: 61003, м. Харків, майдан Конституції, буд. 12).

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Л.М. Рибальченко