Провадження № 2/201/210/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2022 позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався не те, що 17.09.2022 у м. Дніпрі на пр. Дмитра Яворницького, 32 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Volkswagen Caddy» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.10.2022 у справі №201/7336/22 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Mitsubishi L200», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 . Цивільна відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi L200», д/н НОМЕР_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» за договором №208022222.

Згідно висновку експерта автотоварознавця №9247 від 29.09.2022 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н НОМЕР_1 , складає 122 846,45 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вусо» здійснило виплату відшкодування в розмірі 65 656,54 грн. Враховуючи виплачену частину страхового відшкодування, недоплачене відповідачем відшкодування складає 57 189,91 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач скористався правом на подання відзиви на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки згідно з висновками звіту № 560.22E SOS_-91 автотоварознавчого дослідження автомобіля вартість відновлювального ремонту складає 74 391,65 грн. та з відрахуванням ПДВ на запасні частини у розмірі 8 735,11 сума виплати позивачу склала 65 656,54 грн., яка й була йому сплачена.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якій заперечував доводи викладені у відзиві, підтримав позов з підстав у ньому викладених.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представником позивача надана заява про можливість розгляду сказаної справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника відповідача, просив розглянути справу з урахуванням відзиву на позовну заяву (а.с. №137-138).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 17.09.2022 у м. Дніпрі на пр. Дмитра Яворницького, 32 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Volkswagen Caddy» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.10.2022 у справі №201/7336/22 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Mitsubishi L200», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 (а.с. № 16).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 19.10.2022 є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Вусо» за договором №208022222 (а.с. 16-а).

Як вбачається із наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н НОМЕР_1 , є позивач (а.с. 9).

Установлено також, що згідно висновку № 9247 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 29.09.2022 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику «Volkswagen Caddy» д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 122 846,45 грн. (а.с.21-28).

Разом з цим, суд критично оцінює звіт № 560.22Е SOS_-91 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 19.10.2022 наданий відповідачем, оскільки відповідно до підпунктів д) та е) пункту 1.4. розділу І Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої Наказ Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі Методика) Методика застосовується з метою: визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Всупереч зазначеним вимогам Методики наданий Відповідачем звіт автотоварознавчого дослідження складено аварійним комісаром ОСОБА_4 (свідоцтво аварійного комісара №911 від 19 травня 2006 року, свідоцтво оцінювача МФ №6827-ПК від 23.02.2018), в той час як огляд транспортного засобу ним особисто не проводився.

Враховуючи викладене, звіт автотоварознавчого дослідження, складений без особистого огляду транспортного засобу експертом (оцінювачем), не може бути визнаний належним та допустимим доказом у справі, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у пунктах 44-45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № № 752/16797/14-ц.

У порушення вимог Методики, у ремонтній калькуляції №208022222 від 19.10.2022, що є додатком до звіту автотоварознавчого дослідження, у розділі «запасні частини» оцінювач вводив вручну дані щодо вартості складових частин, позначених символом (*), а не брав такі дані з належних джерел, у зв`язку з чим було занижена вартість відновлювального ремонту, а отже, і вартість матеріального збитку.

Також у звіті автотоварознавчого дослідження не враховано вартість усіх робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту, які зазначені у ремонтній калькуляції, що є додатком №2 до висновку експерта автотоварознавця Крутінь В.І., запропоновано проведення відновлювального ремонту деталей, які можуть бути лише замінені на нові.

Крім того, у порушення вимог Методики у звіті автотоварознавчого дослідження запропоновано лише часткове пофарбування складових частин.

Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та ПрАТ «Страхова компанія «Вусо» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 65 656,54 грн.

Судом було призначено судову автотоварознавчу експертизу, за результатами проведення якої складено висновок експерта № 1725-23 від 15.12.2023, відповідно до якого за вихідними даними "Висновку експерта" від 29.09.2022, складеного ОСОБА_3 вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Саddy реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , ОСОБА_1 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 17.09.2022 за цінами, що діяли на дату ДТП складала 23489,08 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 . пошкодженого унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.09. 2022 за цінами, що діяли на дату ДТП, складала 224265,68 грн.

За вихідними даними "Звіту 560.22 Е 8 SOS" від 19.09.2022 складеного ОСОБА_4 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , ОСОБА_1 унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 17.09.2022 за цінами, що діяли на дату ДТП, складала 91448,03 грн. Вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_3 , пошкодженого унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.09. 2022 за цінами, що діяли на дату ДТП, складала 163286,21 грн.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року).

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_2 і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме ОСОБА_2 суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, як страховика, різниці матеріальної шкоди у розмірі 57 189,91 грн. в межах лімітів страхування.

У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», ст.ст. 530, 612, 625, 1166, 1167, 1187, 1188 1194 ЦК України, Постановою ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 57 189 (п`ятдесят сім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн. 91 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вусо» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова