Номер провадження: 22-ц/813/1405/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якої зазначила, що 02.05.2019 року ОСОБА_1 набула права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачу стало відомо про те, що станом на 01 травня 2019 року у квартирі за вказаною адресою існувала заборгованість за надання послуг КП «Теплопостачання міста Одеси» у розмірі 36348,56 грн.

01.12.2020 року позивач звернулася до відповідача з заявою, якою повідомила, що 02.05.2019 року набула права власності на вказану квартиру на підставі договору дарування, відповідно до якого не брала на себе зобов`язань сплачувати борги попередніх власників квартири. Просила виключити з обліку по особовому рахунку заборгованість попередніх власників квартири за період до 02 травня 2019 року, яка згідно інформації ГУРЦ становить 36348,56 грн.

Позивач просив суд зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» виключити з обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 02.05.2019 року, яка становить 36348,56 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 07 лютого 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів відмовив.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача не порушені права позивача як споживача. Сама по собі вказівка в особових рахунках про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання відповідачем зазначених послуг саме позивачеві, так само як і стягнення цієї заборгованості із позивача.

Відмовляючи у виключенні з обліку по особовому рахунку заборгованості попереднього власника, відповідач діяв в межах чинного законодавства, не порушуючи прав позивача, оскільки обов`язок по оплаті нарахувань за надані послуги виникає з моменту виникнення права власності, а борг, який виник до спірного періоду обліковується на особових рахунках до повного його погашення попереднім власником квартири.

Також, суд першої інстанції вважав, що виключення вказаної заборгованості з особових рахунків фактично позбавить відповідачів права звернення з вимогами про сплату боргу до попереднього власника, як це передбачено чинним законодавством.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про захист прав споживачів задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності порушень прав позивача такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, так як з боку відповідача на адресу позивача, саме на її ім`я щомісяця направляються платіжні вимоги щодо сплати зазначеної заборгованості.

Законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не обумовлено в договорі.

Позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу по оплаті послуг за теплопостачання попереднього власника вказаної квартири, тому на неї не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за послуги теплопостачання, надані відповідачем попереднім власникам, що нараховані до 02.05.2019 року, тобто до укладення ним договору дарування цієї квартири.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.08.2023 року відповідачу, роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу, проте відзиву не надходило.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримало 27.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Скаржник копію ухвали про відкриття провадження отримала 26.09.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники процесу в судове засідання не з`явились.

Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» повістку отримало 26.12.2023 року, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 повідомлена у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представники ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Сама по собі вказівка в особових рахунках про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків, а у випадку непогашення заборгованості, чинним законодавством не передбачено припинення надання відповідачем зазначених послуг саме позивачеві, так само як і стягнення цієї заборгованості із позивача.

Відмовляючи у виключенні з обліку по особовому рахунку заборгованості попереднього власника, відповідач діяв в межах чинного законодавства, не порушуючи прав позивача, оскільки обов`язок по оплаті нарахувань за надані послуги виникає з моменту виникнення права власності, а борг, який виник до спірного періоду обліковується на особових рахунках до повного його погашення попереднім власником квартири.

Також, суд першої інстанції вважав, що виключення вказаної заборгованості з особових рахунків фактично позбавить відповідачів права звернення з вимогами про сплату боргу до попереднього власника, як це передбачено чинним законодавством.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 прийняла в дар від ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 02.05.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукашевою Н.А.

За ОСОБА_4 по особовому рахунку НОМЕР_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість за теплопостачання станом на 01.05.2019 року у розмірі 36348,56 грн, що підтверджується рахунком-повідомленням від 26.11.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин встановлено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 01.04.2019 року у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 обліковується борг за теплопостачання у розмірі 36348,56 грн станом на 01.04.2019 року.

Отже вказаний борг за теплопостачання виник до набуття права власності на зазначену квартиру ОСОБА_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

При цьому, договір дарування від 02.05.2019 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукашевою Н.А., згідно з яким позивач стала власником спірної квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника ОСОБА_4 й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога ОСОБА_5 про зобов`язання Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» виключити з обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 02.05.2019 року, яка станоить 36348,56 грн є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за теплопостачання до 02.05.2019 року.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у пункті 58 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначила, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 , помилково вважаючи, що діями відповідача не порушені права позивача як споживача, не звернувши уваги на те, що відповідач не визнав і активно заперечував щодо задоволення позову про виключення чужої заборгованості з особового рахунку позивача, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України (завдання та основні засади цивільного судочинства) захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач від сплати судового збору скаржник звільнена на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн за подання позовної заяви та апеляційної скарги з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2023 року касувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх власників квартири за період до 01 травня 2019 року у сумі 36348,56 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді Н.В. Стахова

О.Ю. Карташов