Запорізький Апеляційний суд
Пр. №22-ц/807/324/24Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року про повернення заяви боржникові про скасування судового наказу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19.12.2014 року у справі за заявою КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» (надалі КП «ВОДОКАНАЛ») до ОСОБА_1 про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2023 року боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеною заявою у цій справі (а.с. 1620), в якій просив скасувати судовий наказ Жовтневого районного суду міста Запоріжжя (суддя Федченко І.М.) від 19.12.2014 року, яким стягнуто з нього на користь КП «ВОДОКАНАЛ» заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 6277,07 грн. та судовий збір у розмірі 121,80 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Фісун Н.В. (а.с. 21-22).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року (а.с. 23) вищезазначену заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про скасування вищезазначеного судового наказу у цій справі повернуто останньому.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 29-30) просив поновити строк на подання зазначеної апеляційної скарги,скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 40).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 56) провадження за вищезазначеною справою відкрито 03 січня 2024 року, дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 57).

Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах … 6 … частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Стягувач КП «ВОДОКАНАЛ» своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну боржника у цій справі не скористався (довідки про вручення стягувачу в електронному кабінеті копії апеляційної скарги 14.12.2023 року - а.с. 59, та ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі 04.01.2024 року - а.с. 61).

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи стороні боржника вищезазначену заяву про скасування вищезазначеного судового наказу, керувався ст.ст. 170, 171 ЦПК України та виходив із такого.

19 грудня 2014 року Жовтневим районним судом міста Запоріжжя видано судовий наказ у справі № 331/10039/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «ВОДОКАНАЛ» заборгованість по оплаті за воду і послуги каналізації в сумі 6277,07 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються, зокрема, клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.1 27 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Матеріали заяви не містять клопотання про поновлення пропущеного строку, з зазначенням поважності причин його пропуску, лише стверджується про отримання судового наказу 28.09.2023 року, але доказів до матеріалів заяви про скасування судового наказу не долучено, тому суд першої інстанції вважав за необхідне заяву про скасування судового наказу повернути заявникові.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги у цій справі на те, що конверт із копією оскаржуваного судового наказу від 19.12.2014 року, що надсилався судом першої інстанції на ім`я боржника ОСОБА_1 , повернувся на адресу суду першої інстанції 12.01.2015 року з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 15б та у матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що після цього боржникові повторно (після 2015 року) та взагалі надсилалась судом першої інстанції копія оскаржуваного судового наказу для відома на виконання вимог ст. 272 ЦПК України (Вручення судового рішення, до яких в силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України у тому числі відносить судовий наказ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, який є обов`язковим для апеляційного суду для врахування в силу вимог ст. 363 ч. 4 ЦПК України, що «приписи ЦПК України … не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду (а у цій справі - копії оскаржуваного судового наказу суду першої інстанції) з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи (а у цій справі доказом вручення боржникові ОСОБА_1 копії оскаржуваного наказу). Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».

За таких обставин, оскільки вважається, що боржнику ОСОБА_1 при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи не було належним чином з додержанням вимог ЦПК України судом першої інстанції вручено копії вищезазначеного оскаржуваного судового наказу (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), то суд першої інстанції мав виходити із презумпції правомірності факту, заявленого стороною боржника в його вищезазначеній заві у цій справі, що боржник вперше отримав копію оскаржуваного судового наказу нарочно лише 28.09.2023 року (а.с. 16 зворот), та, відповідно, при подачі стороною боржника вищезазначеної заяви про скасування цього судового наказу до суду першої інстанції 13.10.2023 року (останній робочий день - п`ятниця - відмітка на заяві а.с. 16), боржником дотримано 15-деннного строку, передбаченого ст. 170 ч. 1 ЦПК України.

Оскільки, суд першої інстанції мав рахувати строк саме з дати вручення боржникові копії оскаржуваного судового наказу, надісланого в порядку та в спосіб, визначені законом, що узгоджується у тому числі з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 679/219/20 (ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Вичерпний перелік випадків, які підтверджують дату вручення судового рішення, наведений у ч. 6 ст. 272 ЦПК України, і в цьому переліку у тому числі день оприлюднення судового рішення в ЄДРСР не прирівняно до дня вручення судового рішення. Можливість дізнатися про ухвалене судом першої інстанції рішення з ЄДРСР є лише правом заявника. При цьому, оприлюднення судового рішення в ЄДРСР не скасовує обов`язок суду вчасно направляти копії судових рішень учасникам справи.

Отже, при вирішенні питання про дотримання (недотримання) боржником строку на подачу заяви про скасування вищезазначеного судового наказу у цій справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 272 ЦПК України щодо вручення судового рішення, на що посилалась сторона боржника у своїй вищезазначеній заяві про скасування судового наказу на підтвердження дотримання нею строку для її подачі (а.с. 16-17) та не спростував належними, допустими у цій справі доказами доводи сторони боржника про те, що копії оскаржуваного судового наказу йому не було вручено до 28.09.2023 року; не надав оцінки тому, що оприлюднення в ЄДРСР тексту судового наказу не виконує функцію суду щодо вручення останнього боржникові.

За таких обставин, апеляційним судом встановлено, що доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення передчасної ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.

В разі скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року про повернення заяви боржникові про скасування судового наказу у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.02.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.