Провадження № 2/161/339/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі : головуючої судді Крупінської С.С.

з участю секретаря судового засідання Федоровій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луцької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, обгрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається в тому числі і з кооперативної квартири АДРЕСА_1 . Єдиними спадкоємцями після його смерті є вона та їхні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Оскільки ОСОБА_4 до дня смерті був зареєстрований та проживав в с.Домашів, Луцького району Волинської області, то відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України вона звернулась до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневича О.А. із заявою про прийняття спадщини. Діти заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька не подавали, отже вважаються такими, що не прийняли спадщину, спору між ними немає. У зв`язку з цим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичем О.А. була відкрита спадкова справа №3/2023 від 01.01.2023 року, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житло.

На підставі викладеного просить визнати за нею право власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на частку квартири АДРЕСА_1 , як частку у спільній власності подружжя.

Ухвалою суду від 07.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача ОСОБА_5 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовольнити.

Представник відповідача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. При вирішенні даної справи покладається на думку суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Ухвалою суду від 07.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.05.1982 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 02.05.1982 року (а.с.8).

19.06.1984 року ОСОБА_4 було видано ордер № 124 серії А на право заняття квартири АДРЕСА_1 та зазначено склад сім`ї : ОСОБА_1 - дружина та ОСОБА_6 - дочка (а.с.27).

З довідки житлово-комунального підприємства № 2 Департаменту ЖКГ міськвиконкому № 8 від 12.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 . Балансова вартість даної двохкімнатної квартири станом на 12.10.2023 року становить 178819 грн. Перший внесок становить 123217 грн. та був внесений у 1984 році. Залишок погашався рівними частинами до 1992 року, державний кредит погашений повністю. Станом на 12.10.2023 року ОСОБА_4 заборгованості перед кооперативом немає. (а.с.25).

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Згідно із частинами 1, 3 статті 15 Закону України «Про власність» № 697-ХІІ від 07 лютого 1991 року, який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, член житлового,житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно; громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд.

Отже, ОСОБА_4 набув право власності на квартиру, однак свідоцтва про право власності на квартиру за життя не отримав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 03.01.2023 року (а.с.7).

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок, квартира включається до складу спадщини.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1 .

Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після його смерті відповідно до ч.1 ст.1269 ЦПК України та діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які заяви про прийняття спадщини після смерті батька не подавали, отже вважаються такими, що не прийняли спадщину.

Приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Красневичем О.А. було заведено спадкову справу № 3/2023 від 01.01.2023 року та видані свідоцтва про право власності за законом на інше майно. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру (а.с.22).

Судом також встановлено, що позивачем ОСОБА_1 було проведено технічну інвентаризацію, що підтверджується технічним паспортом від 30.10.2023 року на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , згідно якого загальна площа складає 50,1 кв.м, житлова площа дорівнює 29,4 кв.м.(а.с.27-32).

Як вбачається із звіту про вартість квартири від 02.11.2023 року, за адресою АДРЕСА_2 , її ринкова вартість становить 695889 грн.

Як передбачено п.а ст. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтями ч.1 ст. 70 СК України визначено розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на частку квартири АДРЕСА_1 , а також слід визнати за позивачем право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , як спільну власність подружжя.

На підставі викладеного, керуючись статтями 16, 328, 331, 392, 1261, 1268, ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, ст.ст. 12-13, 4 3 , 82, 200, 206, 211, 247, 259, 263, 268, 353-354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 , як частку у спільній власності подружжя.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2024 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області С.С.Крупінська