Справа № 275/1156/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

з секретарем судового засідання Довгаленко О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Брусилів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з житлового будинку, що є в спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_3 в особі представника адвоката Стеценка Т.М. звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує наступним.

Позивачка та відповідачі має у спільній частковій власності житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Частка позивачки складає 38/100, майно було отримано позивачкою у власність на підставі договору дарування від 21.01.1993. Частка у власності на цей же будинок у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складає по 20/100 за кожним, а відповідача ОСОБА_4 22/100. Частина відокремленого приміщення, яке знаходиться у користуванні позивача знаходиться на земельній ділянці яка належить позивачу на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім того, на земельній ділянці, яка належить позивачу розташовані - погріб,господарська будівля, навіс, скважина.

На даний час позивачка хоче виділити свою частку в окремий об`єкт, однак письмові пропозиції до відповідачів залишились без реакції. Будинок має два окремих входи, обидва приміщення є ізольованими. На підставі викладеного, просили виділити у приватну власність ОСОБА_3 у домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 : прихожу (за планом 2-1) площею 6,6 кв.м., житлову кімнату (за планом 2-2) площею 19,4 кв.м., житлову кімнату (за планом 2-3) площею 12,2 кв.м., кухню (за планом 2-4) площею 10,1 кв.м, господарську будівлю (за планом «Е») площею 34,0 кв.м., навіс (за планом «З») площею 17,5 кв.м. свердловину (за планом «скв»), огорожу 1-3, погріб (за планом «Пгр») площею 7,8 кв.м. Також просили виділити у спільну часткову приватну власність відповідачам ОСОБА_4 (розмір частки - 34/100), ОСОБА_5 (розмір частки - 33/100) ОСОБА_2 (розмір частки - 33/100), у вищевказаному домоволодінні: веранду (за планом 1-1) площею 8,3 кв.м., кухню (за планом 1-2) площею 15,2 кв.м., житлову кімнату (за планом 1-3) площею 12,1 кв.м., житлову кімнату (за планом 1-4) площею 21,3 кв.м., сарай (за планом «Б») площею 24,0 кв.м., сарай (за планом «В») площею 22,4 кв.м., погріб (за планом «Пгр1») площею 7,6 кв.м.

Процедура та позиції сторін

Ухвалою судді від 14.09.2023 позовну заяву залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків. На виконання указаної ухвали представником позивача 27.09.2023 надано заяву щодо усунення недоліків з додатками.

Ухвалою судді від 02.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 02.01.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Стеценко Т.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив його задовольнити. Вказав, що порядок користування будинком на два входи давно склався, земля оформлена за сторонами, спору щодо користування чи виділення частки - немає, експертизу проводити не є доцільним, так як можливість виділу підтверджена висновком спеціаліста.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову не заперечив, вказав, що дійсно будинок давно розділений на два помешкання, не заперечує щодо виділу позивачці частки за пропонованим варіантом.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, тому суд розглядає справу без їх участі.

Фактичні обставини та докази на їх підтвердження

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з договором дарування від 21.01.1993, зареєстрованим в реєстрі за № 54 ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 38/100 частини житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Згідно з довідкою переселенця № 1828- зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на житловий будинок що розташований за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 в розмірі 38/100 частини, за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складає по 20/100 за кожним, ОСОБА_4 22/100 (а.с. 6-9).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 562777 від 29.05.2009 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0, 1500 га, з цільовим прзначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 12).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентаризаційна справа № 778, на житловий будинок, що розташований за адресою АДРЕСА_1 виготовлений на ОСОБА_3 (а.с. 13-15).

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, який виготовлений ФОП ОСОБА_7 № 148/22 від 11.11.2022 житловий будинок що розташований за адресою АДРЕСА_1 може бути поділено. Та наведено варіант поділу: 1. АДРЕСА_1 (Частина житлового будинку: прихожа 2-1 пл. 6,6 кв.м., кімната 2-2 пл. 19,4 кв.м., кімната 2-3 пл. 12,2 кв.м., кухня 2-4 пл. 10,1 кв.м.), господарська будівля «Е» пл. 34,0 кв.м., навіс «З» пл.. 17,5 кв.м. свердловина «скв», огорожа №1-3, погріб «Пгр 1» пл.. 7,8 кв.м.; 2. ??? АДРЕСА_1 (Частина житлового будинку: веранда 1-1 пл.8,3 кв.м., кухня 1-2 пл. 15,2 кв.м., кімната 1-3 пл. 12,1 кв.м., кімната 1-4 пл.21,3 кв.м), сарай «Б» пл..24,0 кв.м., сарай «В» пл.. 22,4 кв.м. , погріб «Птр» пл.. 7,6 кв.м. (а.с. 16).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні вказав, що не є судовим експертом, виготовляв висновок на підставі двох техпаспортів, висновок такий робиться для можливості поділу майна в позасудовому порядку, він не замінює висновку експерта. В ході виготовлення висновку не вирішував питання відповідності часток будинку ідеальним часткам співвласників за наслідками поділу.

Законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1-3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з ч.1, 2 ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Питання визначення часток у праві спільної часткової власності урегульовано положеннями статті 357 ЦК України, згідно якої частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно п. 5.1. Розділу 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ України від 08.10.98 № 53/5, визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна є завданням будівельно-технічної експертизи.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінка та мотиви суду

Як встановлено, позивачка має у власності зареєстровану 38/100 частку в будинку, яку просить виділити в натурі, посилаючись на встановлений порядок користування цієї частиною будинку.

В даній справі, як свідчать пояснення відповідача та представника позивача, спору між сторонами по справі фактично не існує, відповідачі не заперечують щодо виділу частки позивачки за тим єдиним варіантом, що фактично давно склався при користуванні будинком, що само по собі виключає необхідність в судовому захисті та дає всі можливості позивачці та іншим співвласникам вирішити питання про виділ своєї частки в позасудовому порядку.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18 та продубльований в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 279/4966/16-ц.

Незважаючи на роз`яснення судом відповідного права, сторона позивача не заявляла клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експерти, хоча вказане питання піднімалось судом як на стадії підготовчого провадження, так і ходу судового розгляду.

У справі наявний висновок, який лише констатує технічну можливість поділу будинку на дві частини за складеним порядком користування з переліком конкретних кімнат. Суд враховує, що ФОП ОСОБА_7 , який склав висновок, в судовому засіданні пояснив, що при його виготовленні користувався лише двома техпаспортами на помешкання (позивачки та відповідачів відповідно), вказаний висновок готується для позасудової можливості поділу майна, не замінює висновку експерта, при його виготовленні не вирішувались питання відповідності перелічених частин будинку часткам співвласників, не вирішувалось питання можливих компенсації за відступ від часток співвласників.

В свою чергу, самостійно і без застосування спеціальних знань суд позбавлений можливості встановити технічну можливість виділу конкретної частини будинку позивачці з дотриманням всіх будівельно-технічних норм, встановити точну відповідність пропонованої під виділ частини будинку частці позивачки (з урахуванням наявних добудов), вирішити питання можливих відступів від рівності часток з перерахунком можливих грошових компенсацій тощо.

Також суд не може самостійно без застосування спеціальних знань вирішити питання перерозподілу часток інших співвласників (відповідачів) на ту частку будинку, яка залишиться їм у часткову власність після виділу частини позивачки.

Також залишається не встановленою наявність самочинного будівництва в складі домоволодіння, хоча, як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі № 127/14320/15-ц, не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Тому, посилання позивача на те, що суд може задовольнити позов без висновку експерта лише на підставі наявного заключення суд відхиляє, оскільки, як зазначалося вище, ключовим у таких спорах є не порядок користування майном (щодо чого у сторін спору немає), а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, що залишилось не встановленим у цій справі належним чином.

Суд враховує, що співвласниками буди проведені добудови до часток будинку, яким вони користуються, про що вказував представник позивача в судовому засіданні, що, вочевидь, призвело до фактичної зміни частки у праві власності на будинок, наразі вона фактично не відповідає тим 38/100, які зареєстровані за позивачкою, це ж може стосуватися і часток відповідачів.

За наведеного, без проведеного експертом з застосуванням спеціальних знань дослідження, без встановлення актуального перерахунку часток співвласників, без обгрунтованого дослідження технічної можливості виділу частки у відповідності до технічних та будівельних норм суд позбавлений підстав для ухвалення законного та обугрунтованого рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що позивач не скористувався своїм правом на заявлення клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи та, як наслідок, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не довів належним чином обгрунтуванні своїх позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат

На підставі ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові судовий збір покладається на позивача.

Заяв про розподіл інших видів судових витрат до суду не надійшло.

Керуючись п. 5.1. Розділу 2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом МЮ України від 08.10.98 № 53/5, ст.ст. 2, 4, 12, 76, 77, 81 ЦПК України, ст. 183, 316, 321, 356, 357, 358, 364, 367 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з житлового будинку, що є в спільній частковій власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 02 лютого 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

Суддя П.В. Миколайчук