Справа № 496/2818/23
Провадження № 2-о/496/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Гончаренко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоолександрівський сектор обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та перебування на дійсній військовій службі,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яку 23.05.2023 року уточнив, в якій просить суд: встановити факт належності ОСОБА_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 30.11.1984 року; встановити факт перебування ОСОБА_1 на дійсній військовій службі з 19.05.1981 року по 14.06.1983 року включно.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до заінтересованої особи: Великоолександрівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України в Херсонській області для призначення пенсії, однак за рішенням останнього відмовлено, вказавши, що при розрахунку страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки НОМЕР_1 від 30.11.1984 року, мають місце порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58, а саме: оскільки на титульному аркуші виправлено запис Прізвища та не завірено належним чином; також не зарахований період проходження військової служби відповідно до військового квитка, оскільки дата призову дописана іншим чорнилом. Через допущені недоліки ОСОБА_1 позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання пенсії. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав власник трудової книжки у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставо для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області від 26.02.1999 року прізвище заявника «Римашевський», а в його трудовій книжці було зазначено «Ромашевський».

В подальшому прізвище « ОСОБА_2 » було закреслено однією рискою та вказано вірно «Римашевський», але відсутнє посилання на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і не завірено підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів. Тому, заінтересована особа відмовила ОСОБА_1 у зарахуванні до загального стажу періоду його роботи, зазначеному у трудовій книжці НОМЕР_1 від 30.11.1984 року, через те, що при заповненні на першій сторінці запис про прізвище власника зроблено не належним чином. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки надасть можливість реалізувати своє право на отримання пенсійних виплат за віком. Із військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що він заповнений російською мовою на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Томарино Бериславського району Херсонської області). Але, в розділі II п. 8 «призваний на дійсну військову службу та направлений до частини 19.05.1981 року», саме дата 19 травня - дописано іншими чорнилами. Факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення його особистих прав, так як на сторінці 2 військового квитка в п. 8 запис зроблено не належним чином (дописана дата призвання на дійсну військову службу та направлення до частини), що пояснюється неуважністю працівників при заповненні відповідних документів, а тому оскільки чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб він позбавлений можливості захистити своє право. У зв`язку з викладеним, заявник звернувся до суду з вказаною заявою.

Начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Р.В. Кальницький надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що заявник звернувся на усну консультацію до Великоолександрівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. При зверненні для огляду надав документи, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 , заповнену 30.11.1984 та військовий квиток серії НОМЕР_3 . При огляді вказаних документів спеціалістами Управління виявлено, що в трудовій книжці виправлено запис прізвища заявника, проте належним чином виправлений запис не завірено, а у військовому квитку дата призову записана ручкою з чорнилом, яка за кольором відрізняється від інших записів. У зв`язку з чим, при обрахуванні страхового стажу періоди, вказані у трудовій книжці та військовому квитку не можливо буде зарахувати до страхового стажу. Жодних письмових заяв про призначення пенсії заявник не подавав, та жодних рішень про відмову відносно нього прийнято не було. Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 09.01.1999 року № 1788 - основним документом, що підтверджує стаж роботи. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 (далі-Порядок), 12.08.1993 року основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі-Інструкція) (діяла на момент заповнення трудової книжки заявника) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження. Відповідно до п. 2.4. Інструкції записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. При внесенні виправлення до записів трудової книжки вказується підстава на основі якої внесено виправлення та завіряється печаткою. Всі записи у військовому квитку мають бути здійснені чорнилами одного кольору. При вирішенні питання встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику та прийнятті рішення Управління покладається на всебічне, повне, об`єктивне та безпосереднє дослідження судом усіх наявних у справі доказів та просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.

Представник Великоолександрівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у судове засідання не з`явився, але у письмових поясненнях начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Р.В. Кальницький просив справу розглядати за відсутності представника.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_2 , виданим Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 26.02.1999 року, прізвище заявника вказано « ОСОБА_3 ».

19.08.2002 року на ім`я « ОСОБА_3 » був виданий реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , 30.11.1984 року була заповнена трудова книжка на ім`я « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». В подальшому, прізвище « ОСОБА_2 » закреслено, та нижче написано прізвище « ОСОБА_3 ».

14.05.1981 року був виданий військовий квиток серії НОМЕР_3 , на ім`я « ОСОБА_4 » (заповнено російською мовою). У військовому квитку міститься відмітка про те, що заявник 19.05.1981 року призваний на військову службу та направлений до військової частини та 14.06.1983 року звільнений (демобілізований) з військової служби. З копії військового квитка вбачається, що дата призову заявника на військову службу - «19.05.» заповнена чорнилом іншого кольору.

У письмових поясненнях начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області Р.В. Кальницький зазначив, що спеціалістами Управління, при огляді документів ОСОБА_1 , виявлено, що в трудовій книжці виправлено запис прізвища заявника, проте належним чином виправлений запис не завірено, а у військовому квитку дата призову записана ручкою з чорнилом, яка за кольором відрізняється від інших записів. У зв`язку з чим, при обрахуванні страхового стажу періоди, вказані у трудовій книжці та військовому квитку не можливо буде зарахувати до страхового стажу. Проте, жодних письмових заяв про призначення пенсії заявник не подавав, та жодних рішень про відмову відносно нього прийнято не було.

Вказані пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області суд розцінює як відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Відповідно до п. 2.4. Інструкції записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням н відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 2.13. Інструкції).

Судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_1 прізвище «Ромашевський» закреслено, нижче написано прізвище «Римашевський», однак вказані виправлення не завірені належним чином.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17 вказано, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

За правилами п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв`язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення; 3) якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення», перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу та встановлення факту перебування на дійсній військовій службі з 19.05.1981 року по 14.06.1983 року включно. Оскільки дані факти підтверджуються письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вищевказані обставини, які були підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що ОСОБА_1 належить трудова книжка серії НОМЕР_1 , заведена 30.11.1984 року та те, що ОСОБА_1 перебував на дійсній військовій службі з 19.05.1981 року по 14.06.1983 року включно.

Встановлення фактів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність певних виправлень та розбіжностей у трудовій книжці та військовому квитку позбавляють його можливості реалізувати своє право на отримання пенсії. Задоволення заяви має юридичне значення для ОСОБА_1 .

Згідно з законом, встановлення вказаних фактів породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності трудової книжки та встановлення факту перебування на дійсній військовій службі з 19.05.1981 року по 14.06.1983 року включно надасть заявнику змогу реалізувати своє право на отримання пенсії.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та перебування на дійсній військовій службі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 89, 258-259,263-265, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Великоолександрівський сектор обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та перебування на дійсній військовій службі - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , заведеної 30.11.1984 року.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на дійсній військовій службі з 19.05.1981 року по 14.06.1983 року включно.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 18.01.2024 року.

Суддя М.Л. Пасечник