Провадження №4-с/523/33/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.,

представника скаржника адвоката Черток О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одесі, скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 22.09.2023р. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в якій просить:

-скасувати постанову від 15.05.2019р. про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, ухвалену державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М., у межах виконавчого провадження ВП № 58314411.

Скарга мотивована тим, що на виконанні державного виконавця Майстерюк Т.М. перебуває виконавче провадження № 58314411 з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 19017,23грн.

На думку скаржника державний виконавець не мала законних прав обмежувати його у праві керування транспортними засобами під час виконання виконавчого листа про стягнення з нього пені, оскільки таке не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на те, що він дізнався про постанову від 15.05.2019р. під час ознайомлення його представника з матеріалами адміністративної справи №523/10542/23, просить поновити йому строк на звернення до суду.

Ухвалою суду від 06.11.2023р. з Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі судом було витребувано виконавче провадження № 58314411.

Ухвалою суду від 13.12.2023р. у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 06.11.2023р. на начальника Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі було накладено штраф та повторно зобов`язано направити до суду копію виконавчого провадження.

09.01.2024р. до суду надійшла копія виконавчого провадження.

Представник ОСОБА_1 адвокат Черток О.В. у судовому засіданні скаргу підтримала, просить задовольнити.

Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні вважала, що скарга є безпідставною, в задоволенні якої слід відмовити, оскільки ОСОБА_1 не погасив заборгованість по сплаті пені.

За приписами частини першої другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебувало виконавче провадження № 58314411 з примусового виконання виконавчого листа №523/2058/18, виданого 23.07.2018р. Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 за період з 01.05.2013р. до 12.12.2017р. в розмірі 19017,23грн.

За заявою ОСОБА_2 від 05.02.2019р. державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Майстерюк Т.М. було ухвало постанову від 07.02.2019р. якою було відкрито виконавче провадження № 58314411 з примусового виконання вказаного вище виконавчого документа.

Постановою державного виконавця Майстерюк Т.М. від 15.05.2019р. було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по виконавчому листу № 523/2058/18.

Постановою державного виконавця Майстерюк Т.М. від 23.10.2021р. було повернуто без виконання виконавчий лист №523/2058/18 стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна боржника.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 стверджує, що дії державного виконавця Майстерюк Т.М. в частині ухвалення постанов від 15.05.2019р. про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами є неправомірним та незаконними.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII).

За приписами частини першої статті 24 Закону України № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 Закону України № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно вимог статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Серед іншого, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 2 частини дев`ятої статті 71 Закону України № 1404-VIII, в редакції чинної на час ухвалення постанови від 15.05.2019р., за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що під правовою природою аліментних зобов`язань слід вважати періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру, у тому числі і застосування державним виконавцем тимчасових обмежень, передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України № 1404-VIII.

Натомість, неустойка (пеня) є видом відповідальності боржника за несвоєчасну сплату аліментів, розмір якої встановлюється рішенням судом у твердій грошовій сумі, за час такої прострочки, та стягуються разовим платежем.

Отже, застосування державним виконавцем певних обмежень до боржника передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України № 1404-VIII можлива не у будь-яких виконавчих провадженнях, а виключно у виконавчих провадженнях предметом яких є періодичне стягнення аліментів.

Таким чином, ухвалюючи постанову від 15.05.2019р. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні про стягнення з боржника пені (неустойку), державний виконавець Майстерюк Т.М. вочевидь діяла не у спосіб та не в порядку, встановленому Законом України № 1404-VIII.

Відтак, постанова від 15.05.2019р. не може вважатися законною та підлягає скасуванню.

За приписами пункту «а» частини першої, частини другої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З даною скаргою ОСОБА_1 звернувся до суду 22.09.2023р., що підтверджується відмитою суду про прийняття скарги. З дослідженої судом копії виконавчого провадження ВП № 58314411 убачається, що ОСОБА_1 жодного разу не був сповіщений державним виконавцем, ані про відкриття виконавчого провадження, ані про накладання на нього тимчасової заборони у праві керування транспортними засобами, ані про повернення виконавчого листа стягувачу. Крім того, про повернення виконавчого листа без виконання у 2021р. стягувач ОСОБА_2 дізналась під час розгляду даної цивільної справи.

Наявність вказаних обставин вказує на обґрунтованість доводів викладених ОСОБА_1 про поважність пропуску строку на звернення до суду на оскарження постанови державного виконавця від 15.05.2019р.

Згідно частини першої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що внесена до суду скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.451 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на оскарження постанови про обмеження у праві керування транспортними засобами.

Скасувати постанову від 15.05.2019р. про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, ухвалену державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, у межах виконавчого провадження ВП № 58314411.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня виготовлення повної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена та підписана суддею 19 січня 2024р.

Суддя