Справа № 458/1160/23
УХВАЛА

19.01.2024 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стоян М.М. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

30.11.2023 року через свого представника адвоката Стоян М.М. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» позивач ОСОБА_1 надіслала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 17.11.2007 року Нижньояблунською сільською радою Турківського району Львівської області згідно актового запису в книзі реєстрації шлюбу за №20; стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на утримання неповнолітніх дочок: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , народження, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , народження, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 30 листопада 2023 року і до повноліття дітей; стягнути з відповідача судові витрати за розгляд вказаної справи.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 06.12.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 08.12.2023 року відкрито провадження у справі.

15.01.2024 року на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стоян М.М. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Предметом позову є розірвання шлюбу та стягнення аліментів, предметом заяви про забезпечення позову є застосування виду забезпечення позову у вигляді заборони відповідачеві вчиняти дії щодо розпорядження вказаним транспортним засобом (щодо перереєстрації вказаного транспортного засобу на інших осіб).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,28,30 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що на адвокатський запит адвоката позивача листом від 06.12.2023 року №С-41/А РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) надало відповідь, що у власності відповідача знаходиться автомобіль Volkswagen Transporter, 2002 року випуску, об`ємом двигуна 2 461 см. куб., зареєстрованого 28.03.2013 року. Ціна позову, який просить забезпечити позивачка, складає 88 450, 00 грн (1/2 від вартості транспортного засобу, який позивачем та відповідачем було придбано під час шлюбу). Згідно звіту 37196 ТОВ «АН «Олімп» про незалежну оцінку колісного ТЗ, вартість вказаного транспортного засобу складає 176 900, 00 грн. У позивачки наявна інформація про те, що відповідач має намір виїхати за межі України на вказаному транспортному засобі на тривалий період часу. В зв`язку з цим, виникла необхідність захистити права позивачки щодо виплати їй грошової компенсації, яка складає частину вартості спільно нажитого майна транспортного засобу Volkswagen Transporter, 2002 року випуску, об`ємом двигуна 2 461 см. куб., зареєстрованого 28.03.2013 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Стоян М.М. у заяві про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст.151 ЦПК України.

З урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду від 17.12.2020 року по справі № 910/11857/20).

Обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду заяви про забезпечення позову. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 року у справі №910/1200/20.

При розгляді заяви про забезпечення позову судом вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі №570/2825/18.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові №752/6255/18 від 21 листопада 2018 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову мають бути надані докази необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З точки зору закону заходи забезпечення позову визначаються виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову. Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доданими до заяви додатками, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у власності відповідача знаходиться автомобіль Volkswagen Transporter, 2002 року випуску, об`ємом двигуна 2 461 см. куб., зареєстрованого 28.03.2013 року. Ціна позову, який просить забезпечити позивачка, складає 88 450, 00 грн (1/2 від вартості транспортного засобу, який позивачем та відповідачем було придбано під час шлюбу). Згідно звіту 37196 ТОВ «АН «Олімп» про незалежну оцінку колісного ТЗ, вартість вказаного транспортного засобу складає 176 900, 00 грн. У позивачки наявна інформація про те, що відповідач має намір виїхати за межі України на вказаному транспортному засобі на тривалий період часу. В зв`язку з цим, виникла необхідність захистити права позивачки щодо виплати їй грошової компенсації, яка складає частину вартості спільно нажитого майна транспортного засобу VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2002 року випуску, об`ємом двигуна 2 461 см. куб., зареєстрованого 28.03.2013 року.

Дослідивши матеріали справи та доводи представника позивача ОСОБА_1 адвокатом Стоян М.М., не вирішуючи питання про своєчасність, підставність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, з`ясувавши відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виникли спірні правовідносини та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав особи, виходячи з характеру заявлених вимог, суд прийшов до висновку про наявність підстав для забезпечення матеріально-правових інтересів заявника та створення йому реальної та ефективної можливості для виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь позивача.

На думку суду заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом існуючої суперечки немайнового характеру між сторонами, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а тому підстав для незадоволення заяви немає.

Суд вважає, що застосування зустрічного забезпечення є недоцільним, оскільки враховуючи предмет позову, позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання на території України та суду не надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З урахуванням вище зазначеного, для забезпечення захисту прав позивача суд приходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову відповідають завданням цивільно-процесуального законодавства, вони є тимчасовими і діють лише до ухвалення остаточного рішення в справі, тому заяву слід задовольнити і застосувати заходи забезпечення позову до його пред`явлення.

Керуючись ст.ст.149,150,153,154,157,258-260,353,354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стоян М.М. про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Застосувати вид забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти дії щодо розпорядження транспортним засобом (щодо перереєстрації вказаного транспортного засобу на інших осіб), а саме щодо автомобіля Volkswagen Transporter, 2002 року випуску, об`ємом двигуна 2 461 см. куб., зареєстрованого 28.03.2013 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття, тобто з 19 січня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Особа, яка звернулася із заявою про забезпечення позову позивач: ОСОБА_1 ,

зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 ,

зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Ухвала складена та підписана 19.01.2024 року.

Суддя Р.І.Ференц