КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/4798/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка Олексія Олексійовича, який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року у справі за позовом заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка Олексія Олексійовича, який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області до ОСОБА_1 про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О.О., який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки.

Крім того, заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О.О., який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову та просив накласти арешт та заборонити вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0378 га з кадастровим номером :02:025:0004, здійснювати їх поділ чи об`єднання, яка на праві власності належить ОСОБА_1 , а також заборонити проведення на вказаній ділянці будь яких робіт.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що невжиття зазначених заходів забезпечення може мати негативні наслідки у вигляді неможливості або значного утруднення їх використання стороною позивача, оскільки поділ чи об`єднання спірної земельної ділянки з іншими земельними ділянками може унеможливити у подальшому виконання рішення суду, що невілює захист інтересів держави у даних спірних правовідносинах.

Крім того, забезпечення позову не несе наслідків для відповідача та не завдає йому збитків, адже утримання від подальшої зміни якісних характеристик земельної ділянки не вимагає несення ним додаткових витрат.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року у задоволенні заяви заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка О.О., який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О.О., який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом не було досліджено чи не призведе невжиття заявленого способу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наголошує, що у позові, який позивач просив забезпечити, позовні вимоги стосуються втрати Борщагівською сільською територіальною громадою права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою на підставі підробленого державного акту, а необхідність забезпечення позову - необхідністю забезпечити можливість реального виконання рішення у справі та уникнення труднощів при його виконанні, оскільки реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем дає йому право відчужити земельну ділянку на користь третіх осіб. А позивач буде змушений вживати додаткових зусиль для виконання судового рішення та відновлення попереднього положення.

Враховуючи викладене, апелянт просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи прокурор Недвига Н.О. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити - оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора Недвиги Н.О., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану заяву про забезпечення позову та відмовляючи у її задоволенні, мотивував своє судове рішення тим, що важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Судом було зазначено, що заступником керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області у своїй заяві не наведено належного обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та не надано доказів наявності реальної загрози невиконання рішення суду, а тому суд дійшов висновку, що подана заяву про забезпечення позову задоволення не підлягає.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаними висновками суде першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається, із матеріалів вказаної справи позивач - заступник керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюк О.О., який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про витребування з незаконного чужого володіння земельної ділянки, відповідно до якого просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області земельну ділянку площею 0,0378 га з кадастровим номером :02:025:0004 для ведення особистого селянського господарства (а.с.1-111).

При цьому позивач у справі, обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову посилався на те, що зібраними доказами у справі підтверджується, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:025:0004 не відводилась у приватну власність, а її реєстрація в Державному земельному кадастрі та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснена на підставі підробленого державного акту. При цьому позивач зазначив, що предметом даної позовної заяви є витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки, а здійснення поділу чи об`єднання земельної ділянки з іншими земельними ділянками під час розгляду даної цивільної справи може унеможливити у подальшому виконання рішення суду.

Дослідивши вище вказані матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора у справі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки враховуючи предмету спору - вимога про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки, обставини, на які посилається позивач - реєстрація земельної ділянки на підставі підробленого державного акту, колегія суддів вважає, що існують обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Враховуючи обставини справи, а також предмет позову, суд першої інстанції дійшов до хибного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0004, оскільки як вбачається із матеріалів справи, спірна земельна ділянка є предметом судового розгляду й у разі задоволення позовних вимог позивача має бути витребувана із чужого незаконного володіння особи.

Таким чином, наявні правові підстави для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, оскільки позивач оскаржує саме правомірність державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_1 .

Враховуючи приписи ч.1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, колегія суддів вбачає загрозу відчуження спірного майна на користь третій осіб.

Враховуючи те, що саме вчинення відповідачем правочинів та проведення реєстраційних дій щодо земельної ділянки можуть унеможливити поновлення порушених прав позивача у разі задоволення його позову, існує потреба у вжитті заходів забезпечення позову - арешті земельної ділянки, які обмежать розпорядження відповідачами земельною ділянкою і проведення у ДРРПНМ реєстраційних дій щодо неї.

Апеляційний суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову, не позбавляє відповідача права володіння та користування майном, а лише обмежує його право розпорядження вказаним майном до часу ухвалення судом рішення у вказаній справі, що є справедливим по відношенню і до позивача.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Щодо заявлених позивачем вимог в заяві про забезпечення позову про заборону вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0378 га з кадастровим номером :02:025:0004, здійснювати їх поділ чи об`єднання, то апеляційний суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимог заяви в цій частині, оскільки арешт земельної ділянки - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що в даному випадку обґрунтованим та співмірним способом забезпечення позову є накладення арешту на земельну ділянку, що є предметом розгляду в даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюка Олексія Олексійовича, який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2023 року скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким заяву подану заступником керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області Денисюком Олексієм Олексійовичем, який діє в інтересах держави в особі Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про забезпечення позову, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0378 га з кадастровим номером :02:025:0004, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

В іншій частині заяву заступника керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Стягувач: Київська обласна прокуратура - 01014 м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2 .

Боржник : ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст постанови виготовлено 01 лютого 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв