Справа № 296/4645/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 січня 2024 року м.Житомир
Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з відповідача - ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.06.2017 у розмірі 970 179,23 грн станом на 10.03.2023, та судові витрати у розмірі 14 552,69 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.06.2017, на підставі якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач підписавши паспорт споживчого кредиту від 01.12.2020 отримав кредитну картку типу преміальна картка Infinite (кредитний ліміт до 800 000 грн). Оскільки відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором, у нього виникла заборгованість, яка станом на 10.03.2023 становить 970 179,23 грн та складається з наступного: 804 165,51 грн - заборгованість за кредитом; 166 013,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 03 серпня 2023 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 27 листопада 2023 року у вищевказаній цивільній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання, призначене на 17 січня 2024 року о 12 годині 30 хвилин, сторони не прибули.
Представник позивача - Ковальчук А.В. подав до суду клопотання, відповідно до змісту якого просить судове засідання проводити без участі представника банку та задовольнити позов АТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України. Про дату, час та місце проведення судового розгляду відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку засобами поштового зв`язку та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.
Згідно з ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неодноразову неявку відповідача в підготовчі та судове засідання, відсутність відзиву на позов, а також відсутність заперечень з боку представника позивача щодо ухвалення заочного рішення, суд вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 27 червня 2017 року між Приватним Акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" (правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк") та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був укладений кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
У вищевказаній анкеті - заяві зазначено, що відповідач по справі ОСОБА_1 підписанням анкети - заяви в повному обсязі приєднується до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Банку в мережі інтернет, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами складають договір банківського обслуговування.
24 грудня 2019 року та 28 грудня 2019 року між Акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 було підписано заявки на актуалізацію даних по преміальній карті.
Згідно з довідкою АТ КБ "Приватбанк" про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 14.03.2014 ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та 12.06.2019 встановлено кредитний ліміт в розмірі 400 000,00 грн, який в подальшому неодноразово змінювався, зокрема 28.12.2019 кредитний ліміт було збільшено до 800 000,00 грн.
До кредитного договору банк додав копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт та копію витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 27.06.2017 станом на 10.03.2023 становить 970 179,23 грн та складається з наступного: 804 165,51 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 166 013,72 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Суд звертає увагу на те, що за своєю правовою природою тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою яку позичальник не повернув. Отже, тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.
При цьому, в підписаній відповідачем по справі ОСОБА_1 анкеті - заяві від 27.06.2017 відсутні відомості про встановлення плати за прострочене тіло кредиту, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості його нарахування, у зв`язку з чим позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 804 165,51 грн є безпідставним та не підлягає задоволенню.
Щодо посилання позивача на витяги з Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг, якими, зокрема, визначається обов`язок сплати процентів від суми неповернутого в строк кредиту та паспорт споживчого кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Визначальним є додержання письмової форми договору.
Здійснивши системний аналіз наявних у матеріалах доказів, суд зазначає, що відсутні підстави вважати, що Умови та Правила надання банківських послуг є частиною кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів безпосереднього підписання відповідачем таких Умов та Правил надання банківських послуг.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Викладені у позовній заяві позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови суперечать змісту або ж прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримало вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.
Позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
Доданий позивачем до матеріалів справи в обґрунтування позовних вимог паспорт споживчого кредиту, який підписаний ОСОБА_1 01 грудня 2020 року, не свідчить про правомірність нарахування заборгованості в частині відсотків, у зв`язку з тим, що ознайомлення із паспортом кредиту в даному випадку не означає укладення договору про споживчий кредит від 27 червня 2017 року на умовах паспорту від 01 грудня 2020 року, оскільки такі дії мали передувати укладенню договору від 27 червня 2017 року, а не навпаки. Отже, у паспорті кредиту від 01 грудня 2020 року не відбулась фіксація волі сторін договору та його змісту за кредитними правовідносинами, які виникли 27 червня 2017 року. За таких обставин, не можна вважати, що сторони у паспорті досягли домовленості щодо процентної ставки у межах пільгового періоду, процентної ставки за межами пільгового періоду, типу процентної ставки, а також процентної ставки, яка могла б застосовуватися при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, тощо за зобов`язаннями, які виникли 27 червня 2017 року, та й паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, а не способом підтвердження досягнення сторонами домовленості щодо істотних умов самого кредитного договору, якими є проценти.
Також суд звертає увагу, що посилання позивача в позовній заяві на те, що відповідач по справі ОСОБА_1 після ознайомлення із умовами обслуговування кредитних карток та підписання паспорту споживчого кредиту від 01.12.2020 отримав преміальну картку Infinite, не узгоджуються з доданими до позовної заяви доказами, а саме: довідкою про надані картки, згідно якої вбачається, що картку Visa Infinite було відкрито (надано) відповідачу 18.06.2019, та заявками на актуалізацію даних по преміальній картці.
При цьому, в анкеті - заяві від 27 червня 2017 року відомості щодо отримання відповідачем по справі ОСОБА_1 картки відповідного виду (типу кредитного продукту), відсутні.
Крім того, в матеріалах справи відсутня виписка з банківського рахунку, з якого можна було б встановити факт користування відповідачем банківською карткою та наявність у нього заборгованості за кредитом.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
В силу приписів статті 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 31 січня 2024 року.
Головуючий суддя М. В. Петровська