Справа №296/9060/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Зосименка О.М.,

секретаря с/з Стелюти М.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представник третьої особи Кур`ята В.Ц.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради служба у справах дітей про позбавлення батьківських прав,

установив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , відносно його доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 13.10.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Однак, сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Під час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 26.03.2015 року, рішенням Богунського районного суду м. Житомира - шлюб було розірвано, дитину залишено на проживання і виховання з матір`ю (позивачем). Причиною звернення з позовом до суду є абсолютна байдужість відповідача до морального, фізичного та духовного розвитку спільної дитини. Вже понад п`ять років батько не виконує жодного з перелічених обов`язків. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не провідує доньку, не цікавиться здоровцям дитини, морально та матеріально не підтримує дитину. Жодного разу не поздоровляв доньку на День Народження, Новий Рік, Різдво та інші свята, що знову ж таки підтверджує факт повної байдужості щодо долі дитини. На сьогоднішній день дитина, свого батька взагалі не бачить, не відчуває жодного батьківського піклування та любові. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її повному утриманні. Батько самоусунувся від виховання та утримання дитини. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів. Натомість, завдяки позивачу, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем, донькою та іншими оточуючими людьми склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Таким чином, батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

10.04.2023 року відповідачем надано відзив в якому він вказав, що позивач обмежує йому спілкування з дитиною, внаслідок чого він звертався до суду для усунення перешкод в спілкуванні з дочкою, який був частково задоволений, вказав, що працю та сплачує аліменти, у зв`язку з чим позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

В останньому судовому засіданні представник позивача вказав, що позов підтримує. Представник третьої особи вказав, що відповідач має бажання налагодити відносини з дитиною, також вказав, що члени комісії дійшли висновку, що недостатньо підстав позбавити батьківських прав відповідача та просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач в судове засідання не з`явився направив заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 05.04.2012 року. (а.с. 30)

13.10.2011 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. 26.03.2015 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира, шлюб між сторонами розірвано дитину залишено на подальше проживання при матері та стягнуто із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. (а.с. 32-33)

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.12.2022 року в ОСОБА_4 наявний борг по аліментам в сумі 794,95 грн. (а.с.35-36)

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 24.03.2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною позов задоволено частково, усунуто перешкоди в спілкуванні з дитиною та визначено ОСОБА_4 спосіб участі у вихованні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення побачень протягом першої та третьої неділі з 17.00 години до 20.00 години; протягом другого та четвертого понеділка з 15.00 години до 19.00 години в присутності матері. (а.с. 58-59)

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 вказала, що зі слів матері дитини, батько має часткову заборгованість зі сплати аліментів, участі у вихованні дитини не приймав. З початком війни мати з дитиною виїхала за кордон.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що був період, коли мати виїхала за кордон на 2-3 місяці, дитину залишила бабусі, батько дитини не цікавився, мати перешкод у спілкуванні не синила.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що батько дитини з нею не спілкується не давав дозвіл на виїзд дитини за кордон. Її сестра вимушена була виїжджати за кордон та залишати дитину бабусі у 2018, 2019 роках. Батько не приходив до дитини, але два рази прийшов у садочок без дозволу матері. На три роки подарував дитині велосипед, проте сестра повернула подарунок.

Згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.08.2023 року № 1145 про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.94-95)

Суд приходить до висновку про ухилення від виконання відповідачем батьківських обов`язків, що є підставою відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи, що позивачем в розумінні ст. 77 ЦПК України не надано належних доказів, які б свідчили про беззаперечні факти свідомого та умисного ухилення батька від виконання своїх обов`язків до дитини, оцінивши факти вирішення судом проблеми усунення перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, а також наявність неприязних стосунків між позивачем та відповідачем, перебування таиері і дитини за кордоном, що впливає на налагодження стосунків між батьком і дитиною, суд на час розгляду справи не вбачає підстав для застосування до відповідача такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,206,263-265,353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено 16.04.2024 року.

Суддя О.М. Зосименко