Провадження №: 2-з/755/25/24
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"19" січня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану у цивільній справі № 759/21966/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду міста Києва 09 листопада 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

10 листопада 2023 року позивачем подано до Святошинського районного суду міста Києва заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, шляхом накладення арешту на 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів заяви вбачається, що позивач просить відшкодувати моральну та матеріальну шкоду, яка випливає з користування об`єктом нерухомості - квартирою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заяви позивач вказує, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 19/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, зокрема, стягнення з ОСОБА_2 на її користь коштів у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвалами Святошинського районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року та

від 14 листопада 2023 року у справі № 759/21966/23 позовну заяву та заяву про забезпечення позову передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями 17 січня 2024 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Відповідно до положень частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву та подані матеріали, дійшов такого висновку.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі й задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, що передбачено пунктом першим частини першої статті 150 ЦПК України.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як убачається із заяви, предметом спору є відшкодування на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, яку, на думку позивача, спричинено ОСОБА_2 під час спільного користування квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач посилається на те, що ОСОБА_2 може вчинити дії, спрямовані на відчуження частки квартири, яка перебуває у спільній власності, на користь третіх осіб, чим утруднить виконання рішення суду по справі у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору та необхідність забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях ОСОБА_1 , оскільки на час розгляду заяви така необхідність не підтверджена належними та допустимим доказами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі № 755/4774/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання договору дарування удаваним, визнання укладання договору купівлі-продажу квартири, переведення прав та обов`язків покупця, стягнення моральної шкоди, заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: 19/100 частини квартири АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_2 , до набрання рішенням законної сили.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Ініціюючи забезпечення позову, заявник у заяві не обґрунтував в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду у справі.

Жодних доказів на підтвердження існування очевидного та об`єктивного характеру загрози порушення прав позивача суду не надано, а сам зміст заяви зводиться до відображення припущень заявника.

В порушення положень статей 12, 81 ЦПК України щодо розподілу тягаря доказування, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову, не є достатньою правовою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналізуючи вищевикладене, суддя приходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Одночасно суддею роз`яснюється, що ця відмова не позбавляє ОСОБА_1 на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої у цивільній справі № 759/21966/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Хромова