Справа № 165/3912/23
Провадження № 2/165/188/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Новроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

31 жовтня 2023 року ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" звернулося до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №5116092, відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 23600 грн. із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,90 % в день строком на 30 днів шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. На підставі договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», фактор зобов`язувався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за простроченою ставкою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року реєстру боржників, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, який не виконував взятих на себе за договором кредитних зобов`язань. У зв`язку з невиконанням боржником вимог перед новим кредитором, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №5116092 від 24 листопада 2021 року у розмірі 64852,80 грн., з яких: 23600 грн. тіло кредиту; 41252,80 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦПК України, просить стягнути з останньої 13619,09 грн. інфляційних втрат та 3096,94 грн., що становлять три відсотки річних, а також сплачений позивачем судовий збір і понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

Ухвалою від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні з (викликом) повідомленням сторін.

Представник позивача Столітній М.М. у судове засідання не з`явився. Подав до суду письмове клопотання, в якому підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи (а.с.79).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, за повідомленням поштового зв`язку, адресат відсутній за місцем проживання (реєстрації постійного місця проживння). Крім того відповідач ОСОБА_1 була повідомлена про час та місце судового засіння через судове оголошення, яке було розміщене на офіційномму сайті судової влади (а.с.76). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала.

Суд, врахувавши вимоги ст.280, ст.281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, всебічного, повного та об`єктивного дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 24 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір про надання споживчого кредиту №5116092 (надалі - Договір), відповідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в розмірі 23600 грн. із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,90 % в день строком на 30 днів, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (а.с.24-28).

На підставі договору факторингу №18.04/23-Ф від 18 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за простроченою ставкою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту, шо підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаного договору (а.с.16-20).

Про відступлення права грошової вимоги, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення листа на електронну пошту, що була ним зазначена, як особиста (а.с.57).

Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу №18.04/23 від 18 квітня 2023 року Реєстру боржників, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 64852,80 грн., з яких: 23600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 41252,80 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.30).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом.

Таким чином ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», набувши статусу нового кредитора у договорі №5116092 отримало право пред`явити вимоги до ОСОБА_1 про погашення нею заборгованості за вказаним договором.

Відповідач своїх зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись п.4.3 Договору кредитний договір було автоматично пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів.

У матеріалах справи наявна копія паспорту споживчого кредиту, підписаного відповідачем, з якого вбачається, що відповідач була повідомлена про всі умови кредитування, процентною ставкою за кредитом, умовами повернення кредиту та іншими важливими, істотними умовами договору. Вказаний паспорт було підписано електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином ознайомлена із умовами вказаного договору про надання споживчого кредиту №5116092 від 24 листопада 2021 року, що підтверджується накладенням відповідачем електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до приписів ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно приписів ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представник позивача Столітній М.М. у позовній заяві зазначив, що у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, на суму боргу в період з 25 березня 2022 року по 27 жовтня 2023 року, було нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

Суми нарахувань за вказаний період підтверджується відповідним розрахунком, що наведений у позовній заяві.

Однак, суд вважає, що нарахування сум відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України за період з березня 2022 року по січень 2023 року здійснено позивачем безпідставно з огляду на наступне.

Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

24 лютого 2022 року, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово, іншими указами Президента України продовжувався.

З огляду на те, що позивачем нараховувалися суми згідно з ч.2 ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану, суд приходить до висновку, що у задоволені цих позовних вимог, а саме в частині нарахування сум відповідно до ч.2 ст.625 ЦПК України, за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року, слід відмовити.

Оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на 27 жовтня 2023 року її заборгованість склала 64852,80 грн., з яких: 23600 грн. тіло кредиту; 41252,80 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.41-54).

Наявність та розмір заборгованості підтверджується наявним у матеріалах справи Додатком №1 до договору факторингу реєстру боржників та розрахунком, а оскільки розрахунок заборгованості, що наданий позивачем, відповідачем не було спростовано, а ОСОБА_1 не може бути звільнена від відповідальності за неможливість виконання нею грошового зобов`язання, тому суд стягує з останньої в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надані кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, а всього в розмірі 64852,80 грн.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», пропорційно розміру задоволених вимог, підлягає стягненню 1696,29 грн. сплаченого судового збору (а.с.65 зворот) та 7900 грн. документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу адвоката (а.с.10-15).

Керуючись ст.2, ст.5, ст.10, ст.89, ст.206, ст.258, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України, на підставі ст.509, ст.526, ст.527, ст.530, ст.598, ст.599, ст.610, ст.615, ст.629, ст.1050, ст.1054 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №5116092 від 24 листопада 2021 року у розмірі 64852 (шістдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) грн. 80 коп., з яких 23600 (двадцять три тисячі шістсот) грн. тіло кредиту; 41252 (сорок одна тисяча двісті п`ятдесят дві) грн. 80 коп. сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) грн. 29 коп. судового збору та 7900 (сім тисяч дев`ятсот) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторіни у справі:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", , поштова адреса: вул. Загородня, будинок 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк