Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1425/23
Провадження № 2/542/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

представника позивачки адвоката Листопад Н.А.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом адвоката Листопад Надії Андріївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

30.08.2023 року представник позивача адвокат Листопад Н.А., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_2 , звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій проситьвстановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , приміщення житлової кімнати площею 18,0 кв.м. (на плані технічного паспорта № 8), приміщення кладової площею 1,3 кв.м. (на плані технічного паспорта № 7);

- виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , приміщення житлової кімнати площею 12,6 кв.м. (на плані технічного паспорта № 2), приміщення кладової площею 0,7 кв.м. (на плані технічного паспорта № 3);

- залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступні приміщення: передпокій площею 8,5 кв.м. (на плані технічного паспорта № 1), кухня площею 7.7 кв.м. (на плані технічного паспорта № 4), вбиральня площею 1,3 кв.м. (на плані технічного паспорта № 5), ванна площею 2,1 кв.м. (на плані технічного паспорта № 6), балкон площею 0,8 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в сумі сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом вона є власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 .

А відповідачці на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 27 липня 2022 року по справі № 542/360/21, яке постановою Полтавського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 542/360/21 залишено без змін, належить 1/4 частини вказаної квартири.

Тобто вони є співвласниками вказаної квартири.

Спірна квартира має загальну площу 53 кв.м., житлову площу 30,6 кв.м. та скаладається з двох кімнат.

Зазначає, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 існує конфлікт щодо порядку користування вказаною квартирою, який у добровільному порядку не вирішується. ОСОБА_2 неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але остання відмовляється і взагалі ігнорує всі її пропозиції та вимоги.

Також вказує, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Проте, спірна квартира не може бути поділена в натурі, оскільки неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, а конфліктні відносини між співвласниками перешкоджають домовитися про порядок користування квартирою. Встановлення порядку користування квартирою не порушить прав іншої співвласниці квартири ОСОБА_1 та в повній мірі захистить права ОСОБА_2 на користування своєю власністю. Встановлення порядку користування квартирою, необхідне ОСОБА_2 для того, щоб уникнути постійних суперечок, які виникають між нею та ОСОБА_1 .

Також зазначає, що вказаний порядок користування житловим приміщенням необхідний для того, щоб обидва власники мали можливість виконувати свої обов`язки щодо здійснення користування, розпорядження та володіння власністю відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності. Запропонований варіант встановлення порядку користування квартирою буде відповідати належній ОСОБА_2 частині (3/4) у праві спільної часткової власності на вказану квартиру. На належну ОСОБА_1 частину (1/4) припадає варіант порядку користування, який є більшим ніж її частка у праві спільної часткової власності на вказану квартиру. ОСОБА_2 не заперечує проти такого варіанту виділення в користування, оскільки інший порядок користування квартирою з урахуванням її технічних характеристик є неможливим.

12.10.2023 року представник позивача надала заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- виділити в користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , приміщення житлової кімнати площею 18,0 кв.м. (на плані технічного паспорта № 8), приміщення кладової площею 1,3 кв.м. (на плані технічного паспорта № 7);

- виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , приміщення житлової кімнати площею 12,6 кв.м. (на плані технічного паспорта № 2), приміщення кладової площею 0,7 кв.м. (на плані технічного паспорта № 3), балкон площею 0,8 кв.м.;

- залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступні приміщення: передпокій площею 8,5 кв.м. (на плані технічного паспорта № 1), кухня площею 7.7 кв.м. (на плані технічного паспорта № 4), вбиральня площею 1,3 кв.м. (на плані технічного паспорта № 5), ванна площею 2,1 кв.м. (на плані технічного паспорта № 6), у квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 гривень.

Ухвалою суду від 08 вересня 2023 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 10.10.2023 року (а.с.40-41).

Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.12.2023 (а.с.102-103).

Ухвалою суду від 11 січня 2024 року позивачці був поновлений процесуальний строк для подання доказів та приєднані докази.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце судового засіданні повідомлялась належним чином за адресою місця реєстрації (а.с. 44, 80, 111-112).

Представник позивачки адвокат Листопад Н.А. в судовому засіданні підтримувала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові.

Додатково пояснивши, що що між позивачкою та відповідачкою склались неприязні стосунки, домовленостей між ними щодо порядку користування квартирою не досягнуто, позивачка в спірній квартирі проживає періодично.

Позов просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засідання позов не визнала, підтримала поданий відзив на позов. Вважає, що відсутній предмет спору, оскільки фактично позивачка не проживає в спірній квартирі, нею не користується. Зазначила, що будь-яких конфліктів між ними не існує та з її сторони конфліктні ситуації не створюються.

Щодо запропонованого позивачкою варіанту користування квартирою заперечень не заявляла, оскільки вона й так фактично користується кімнатою площею 12,6 кв.м. та кладовою площею 0,7 кв.м., а кімната площею 18 кв.м. та кладова площею 1,3 кв.м. - у користуванні ОСОБА_2 , яка встановила на вказаних приміщення замки. Такий порядок був встановлений з часу її вселення в лютому 2023 року за рішенням суду в спірну квартиру.

Однак вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки порядок користування й так визначений, позивачка же в спірній квартирі не проживає й будь-яких конфліктів між ними немає.

В задоволенні позову просила відмовити.

Так, до суду було надано відзив на позовну заяву (а.с.46-50), в якому зазначено про те, що відповідачка не погоджується із доводами позивача виходячи з такого.

Заперечує, що між нею та позивачкою існують конфлікти, які вказані в рішенні Новосанжарського районного суду від 27 липня 2022 року по справі №542/360/21 щодо порядку користування спірною квартирою і дані конфлікти в добровільному порядку не вирішуються. Жодних фактів на підтвердження цього позивачем не надано. Навпаки, позивач ОСОБА_2 ще до її офіційного вселення в квартиру АДРЕСА_2 , встановила замок на дверях в кімнату, площею 18,0 кв. м та кладову, площею 1,3 кв.м., тим самим чітко виділивши для себе територію у спільному користуванні квартирою, що свідчить про те, що предмет спору відсутній.

Крім того, позивчка жодного разу не зверталась до неї з питання визначення порядку спільного користування квартирою.

Доказів на підтвердження наявності конфліктних відносин між ними, які б перешкоджали би домовитися про порядок користування квартирою, надано не було.

Вважає, що запропонований позивачкою первісний варіант порядку користування квартирою в частині залишення у їх спільному користуванні балкону площею 0,8 кв.м. є необгрунтованим і неможливим для виконання з огляду на те, що балкон, площею 0,8 кв. м, згідно з технічного паспорта кв. АДРЕСА_2 , є невід`ємною частиною кімнати, площею 12,6 кв. м., яку ОСОБА_2 звільнила і самостійним рішенням залишила в користування їй, ОСОБА_1 . Ця кімната не є прохідною, а згідно діючих в Україні будівельних норм балкон, який прибудований до даної кімнати не може ділитися чи залишатися у спільному користуванні обох співвласників квартири, тому що доступ до нього є тільки з однієї кімнати, з приміщень загального користування виходу на нього немає. Спільне користування балконом перетворює окремо відведену їй кімнату в приміщення загального користування - прохідну кімнату, чим порушуються її права.

Вважає, що позивачка окреслила і чітко виділила самостійно, без будь-яких можливих заперечень з її боку приміщення квартири АДРЕСА_2 для особистого користування і звільнила приміщення (кімнату та кладову) для її користування. При чому жодних конфліктних ситуацій, заперечень чи суперечок з цього приводу з її боку на адресу позивача не було. Позивач ОСОБА_2 не надала жодних доказів, на підтвердження наявності конфліктів, суперечок чи не домовленостей, які б унеможливлювали їх спільне користування квартирою, як співвласників.

Крім того вона жодних приводів для виникнення «можливих конфліктів» не надавала і спорів не провокувала, так як протягом останніх восьми місяців ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає.

В позові просила відмовити в повному обсязі.

Крім того, 26.10.2023 року відповідачкою ОСОБА_1 надано відповідь на заяву про зменшення позовних вимог (а.с.83-88), в якій вона просить в позові ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, так як відсутній предмет спору та позивачем не доведено існування конфліктів та спорів між співвласниками.

Зазначає, що конфліктна ситуація з ОСОБА_2 вичерпана, ключ від квартири їй надано, претензій вона ні до кого не має. З 08.02.2023 року і по сьогодні про всі ремонтні роботи, зміни в технічному стані приладів та побутової техніки, та роботами, які проводяться нею в спільній з ОСОБА_2 квартирі, вона погоджує з позивачкою

Наполягає на тому, що з моменту її вселення в квартиру - 08 лютого 2023 року жодних пропозицій (ні усних, ні письмових) щодо спільного користування квартирою від позивача ОСОБА_2 не надходило, конфліктів між ними не існує.

Вислухавши пояснення у вступному слові представника позивачки, відповідачки, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.01.2022 року спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина складається з часток квартири номер АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.01.2022 року, номер витягу: 296990956 за ОСОБА_2 зареєстровано право спільної часткової власності, розмір частки частини, на квартиру загальною площею 53 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 (а.с.13).

Згідно з рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.12.2020 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 (а.с. 56-57).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2021 року, номер витягу: 243541241 за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності, розмір частки частини, на квартиру загальною площею 53 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., адреса: АДРЕСА_3 (а.с.55).

Таким чином, сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві спільної часткової власності.

27 липня 2022 року рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 усунені перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вселення її до вказаної квартири та зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності (розмір частки ) та зобов`язати надати ключі від вхідних дверей цієї квартири.

15 листопада 2022 року постановою Полтавського апеляційного суду вказане рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено частиною першою статті 316 ЦК України.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частина перша статті 317 ЦК України.

За приписами частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники у здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Так, згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до частини 1 статті 357 ЦК України визначено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Частиною 1, 3 ст.358 ЦКУкраїни визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначала, що між нею та відповідачкою існує конфлікт з приводу користування квартирою, яка належить їм на праві спільної часткової власності. Посилалась на те, що з огляду на неможливість виділити частку з спірного майна в натурі, просила визнати порядок користування квартирою.

Згідно з технічним паспортом квартири АДРЕСА_1 , виготовленим станом на 06 березня 2023 року, спірна квартира має 2 кімнати: площею 18,0 кв.м та площею 12,6 кв.м. з балконом площею 0,8 кв.м.; а також: передпокій площею 8,5 кв.м.; кухню площею 7.7 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну площею 2,1 кв.м., кладову площею 1,3 кв.м., кладову площею 0,7 кв.м. житлова площа квартири становить 30,6 кв.м, загальна 53,0 кв.м.

Враховуючи розмір житлової площі, що припадає на одну особу, наявності двох ізольованих житлових кімнат, суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою відповідно до запропонованого позивачем варіанту, оскільки такий варіант встановленого порядку користування квартирою не причинить порушення майнових прав співвласників, так як розроблений приблизно до їх ідеальних часток й в бік збільшення на користь відповідачки та відповідає фактично тому порядку користування, який склався між сторонами.

При цьому, заперечуючи проти позову відповідачка посилалась на відсутність конфлікту між нею та позивачкою вцілому та щодо порядку користування квартирою зокрема, вважала, що відсутній спір, а отже й предмет спору. Крім того посилалась на те, що позивачка фактично не проживає в спірній квартирі.

На підтвердження вказаних обставин відповідачкою були надані: акт обстеження матеріально-побутових умов сімї від 28.09.2023 року (а.с.99), письмові пояснення (а.с. 58,59,60), довідка ВП №3 за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 до органів поліції (а.с.92), акт, складений сторонами 27.02.2023 року, в якому зафіксоване наявне в квартирі майно (а.с. 89-90), акти монтажу та демонтажу засобу вимірювальної техніки (а.с. 93,94), заява приєднання до умов договору розподілу природного газу (а.с.97).

Представник позивачки в судовому засіданні наполягала на тому, що між позивачем та відповідачами склались неприязні стосунки, домовленостей між ними щодо порядку користування квартирою не досягнуто.

На вищенавдені доводи відповідачки суд зазначає, що звернення позивача до суду та сама наявність у провадженні суду даної цивільної справи свідчить про існуючий спір. А факт непроживання чи періодичного проживання позивача в квартирі не свідчить про відсутність спору між сторонами та не позбавляє позивача права на встановлення порядку користування квартирою в судовому порядку.

Що відповідає правовому висновку, викладеному в Постанові Верховного Суду від 07.04.2023 року у справі №760/19865/15-ц.

При цьому, вищевказані письмові докази, що надані відповідачкою, висновку суду про наявність спору не спростовують, а напроти підтвердужють те, що між сторонами виникли складні відносини щодо користування квартирою, які супроводжуються зверненнями до поліції, складанням певних актів для фіксації тієї чи іншої події, тощо.

Також суд зазначає, що відповідачка в судовому засіданні не заперечувала щодо самого варіанту порядку користування квартирою, запропонованого позивачкою, та зазначила, що саме такий варіант фактично між ними й визначений.

Так, вона, відповідачка, фактично користується кімнатою площею 12,6 кв.м. та кладовою площею 0,7 кв.м., а кімната площею 18 кв.м. та кладова площею 1,3 кв.м. - у користуванні ОСОБА_2 , яка встановила на дверях вказаних приміщення замки. Інші приміщення перебувають у їхньому спільному користуванні.

Іншого варіанту користування квартирою відповідачкою запропоновано не було, наявність підстав для встановлення іншого порядку користування квартирою ОСОБА_1 не довела.

Тому, суд доходить висновку, що такий варіант встановленого порядку користування квартирою, враховуючи технічні характеристики квартири, її планування, наявність двох ізольованих жилих кімнат, не причинить порушення майнових прав співвласників, так як розроблений приблизно до їх ідеальних часток, в бік збільшення на користь відповідачки та враховує, як інтереси позивачки, так і інтереси відповідачки.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позову та встановлення такого порядку користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 : виділити позивачці ОСОБА_2 в користування приміщення житлової кімнати площею 18,0 кв.м. та приміщення кладової площею 1,3 кв.м.; виділити в користування відповідачці ОСОБА_1 приміщення житлової кімнати площею 12,6 кв.м., приміщення кладової площею 0,7 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м.; залишити в їх спільному користуванні наступні приміщення: передпокій площею 8,5 кв.м., кухню площею 7,7 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., ванну площею 2,1 кв.м.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов адвоката Листопад Надії Андріївни, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.

Визначити наступний порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 :

- виділити в користування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , приміщення житлової кімнати площею 18,0 кв.м., приміщення кладової площею 1,3 кв.м.;

- виділити в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , приміщення житлової кімнати площею 12,6 кв.м., приміщення кладової площею 0,7 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м.;

- залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступні приміщення: передпокій площею 8,5 кв.м., кухня площею 7,7 кв.м., вбиральня площею 1,3 кв.м., ванна площею 2,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ;

представник позивача: адвокат Листопад Надія Андріївна, адреса: вул. Європейська, 18А, каб.№1, м.Полтава;

відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 19 січня 2024 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва