Справа № 278/5339/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Яницька Марія Валентинівна, про встановлення факту смерті особи, заінтересованій особи: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника, звернулась до суду з зазначеною заявою, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини загинув син заявниці ОСОБА_3 .

Заявниця звернулась до органу ДРАЦС у м. Житомирі для отримання свідоцтва про смерть, однак їй відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення якого необхідно останній для державної реєстрації смерті сина, проведеної державним органом України та отримання свідоцтва про смерть особи та подальшого поховання.

У судове засідання сторони не з`явились.

Представником заявника подано заяву про розгляд справи без участі сторони заявника (а.с. 32).

Представником відділу ДРАЦС подано заяву подано заяву про проведення розгляду справи без її участі (а.с. 26). Додатково виклала інформацію стосовно правил складання актових записів про смерть.

Заінтересована особа ОСОБА_1 про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 28-31).

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис 13 (а.с. 5).

Відповідно до сповіщення про смерть (загибель) № 237 від 05.03.2022 року (а.с. 8) та сповіщення сім`ї № 25 (дублікат) від 06.10.2023 року скерованого на ім`я ОСОБА_1 , її син старший солдат ОСОБА_1 , заступник командира бойової машини, навідник, оператор гірсько-штурмового взводу, гірсько-штурмової роти, гірсько-штурмового батальйону, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час бою поблизу н. п. Лозове Запорізької області; смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 10).

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05.03.2022 року (а.с. 9) старшого солдата ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 02.03.2022 року.

10.05.2022 року складено акт про настання смерті старшого солдата ОСОБА_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Заявник подала до Відділу ДРАЦС у м. Житомирі документи для державної реєстрації смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак отримала відмову у зв`язку з тим, що повідомлення про смерть не є належним документом, який може бути підставою для державної реєстрації смерті особи (а.с. 14).

Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940.

Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

В зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на даний час.

Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5), зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000 за № 719/4940.

Частиною першою статті 6 Закону повноваження щодо державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п.13 вказаної постанови заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

У відповідності до правового висновку викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №490/6057/19-ц - встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією Російської Федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

У постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725 (провадження № 61-174св23), підставою для встановлення факту смерті є підтвердження доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

На даний час законом не передбачено іншого порядку, ніж встановлення цього факту в судовому порядку.

Задоволення даної заяви надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_1 .

Аналіз наведених обставин вказує на те, що реєстрація смерті в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданих документів Міністерства оборони України у заявників немає, так вони не відповідають визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому встановлення факту смерті не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, а саме - факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старошийка Житомирського району Житомирської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Лозове Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 263-265, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Яницька Марія Валентинівна, про встановлення факту смерті особи, зантересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: держава Україна, с. Старошийка Житомирського району Житомирської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу населеного пункту Лозове Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.01.2024 року (через перебування судді на лікарняному).

Суддя О. М. Дубовік