У х в а л а

15 січня 2024 року

м. Київ

Справа № 404/1894/21

Провадження № 61-326ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач, банк), інтереси якого представляє адвокат Істамова Ірина Володимирівна, на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 березня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року

у справі за позовом банку до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в

в с т а н о в и в:

1. У березні 2021 року банк звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути 250 339,56 грн, з яких: 103 160,30 грн - заборгованість за кредитом, 147 179,26 грн - заборгованість за процентам за користування кредитом. Мотивував тим, що

- 5 серпня 2011 року банк уклав договір із відповідачем (далі - кредитний договір), згідно з яким останній отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», засвідчують укладення кредитного договору;

- банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, а відповідач позику не повернув. Тому виникла заборгованість у сумі 250 339,56 грн, яка станом на 25 лютого 2021 року складається із 103 160,30 грн заборгованості за кредитом і 147 179,26 грн заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.

2. 20 березня 2023 року Кіровський районний суд міста Кіровограда ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні позову. Мотивував тим, що банк не надав суду належні та допустимі докази користування відповідачем кредитними коштами. Вважав безпідставним твердження банку про наявність у відповідача заборгованості.

3. 29 листопада 2023 року Кропивницький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Мотивував тим, що згідно з наданою банком випискою за картковими рахунками відповідачу нарахована кредитна заборгованість за картковими рахунками № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , які належать іншій особі. Тому банк безпідставно нарахував відповідачу кредитну заборгованість і вимагає її стягнення.

4. 1 січня 2024 року банк подав до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 651/0/220-24 від 5 січня 2024 року). Просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій і ухвалити нове рішення - про задоволення позову.

5. Верховний Суд вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

5.1. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

5.2. Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

5.3. Верховний Суд бере до уваги те, що Конституційний Суд України у рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

5.4. У справі № 404/1894/21 предметом позову є вимога про стягнення 250 339,56 грн. Отже ціна позову є меншою, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 (розмір прожиткового мінімуму на 1 січня 2024 року) х 250 = 757 000,00 грн).

5.5. У касаційній скарзі банк згідно з підпунктами «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для її учасника, який подав касаційну скаргу. Стверджував, що відповідним «касаційним фільтром» «недобросовісно та активно користуються суди апеляційних інстанцій і ухвалюють судові рішення, які… є незаконними і необґрунтованими». Просив суд «опустити ті обставини, що справа є малозначною, та відмахнути її». Наголосив, що позивач «є фінансовою установою і ніяк не благодійною організацією, яка могла б видавати кошти "даром"». Зазначив, що оскільки одним із основних видів діяльності банку є саме кредитування, то, враховуючи «особливості предмета спору (повернення безпідставно стягнутих коштів)» і необхідність «встановити дійсні обставини справи», остання для позивача має виняткове значення.

5.6. Крім того, у касаційній скарзі банк звернув увагу на слова Секретаря Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Дмитра Луспеника, нібито проголошені 14 грудня 2018 року на конференції «Роль Верховного Суду в забезпеченні прав і свобод людини»: «… в суспільстві така новела сприймається неоднозначно, громадяни висловлюють бажання, щоб їхня справа була розглянута у найвищій інстанції по суті. … касаційна інстанція - це додаткова гарантія захисту прав особи, котра звертається до суду. Натомість у процесуальному законодавстві достатньо гарантій захисту прав осіб у провадженні судів першої та апеляційної інстанцій. Разом з тим, … кожна справа, рішення в якій ухвалено з порушенням правової позиції ЄСПЛ, повинна бути допущена до касаційного провадження незалежно від того, чи є вона малозначною».

5.7. Верховний Суд вважає, що позивач не обґрунтував наявність випадків, передбачених підпунктами «а» і «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Відсутні як належні аргументи на користь того що у скарзі банк поставив питання права, яке має саме фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і на користь того, що справа має для банку виняткове значення, зокрема порівняно з іншими справами того ж позивача. Наведені висловлювання одного із суддів Верховного Суду на конференції для відповідної аргументації банку не мають значення. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та відповідна практика її застосування Європейським судом з прав людини не надають гарантій державі та підконтрольним їй юридичним особам (організаціям, які у сенсі цієї Конвенції є урядовими).

5.8. Позивач оскаржив судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню. Передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків (за наявності яких підлягає касаційному оскарженню судове рішення у справі з ціною позову, що є меншою, ніж двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) немає. Тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою банку слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 березня 2023 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 29 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук