УХВАЛА

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 449/181/23

провадження № 61-17221ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 нарішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Перемишлянської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території села Добряничі Львівського району Львівської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що10 грудня 2021 року ОСОБА_2 , на підставі наданої нею довіреності, звернувся до голови Перемишлянської територіальної громади Зозулі О. З. з заявою про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передачі їй ( ОСОБА_1 ) у приватну власність зазначеної земельної ділянки. У середині лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Перемишлянської міської ради з заявою щодо надання інформації про розгляд заяви, однак йому повідомили, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ще не затверджено, оскільки сесія Перемишлянської міської ради не скликалася. 24 лютого 2022 року почалося повномаштабне вторгнення збройних сил РФ на територію України, у зв`язку з чим під час війни передавати у приватну власність земельні ділянки заборонено. Вважає зазначені дії Перемишлянської територіальної громади щодо нерозгляду заяви про затвердження технічної документації із землеустрою протиправними.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

30 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення її недоліків. Запропоновано надіслати до суду касаційної інстанції документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі з урахуванням пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України.

13 січня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслала до Верховного Суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів у справі. У клопотанні ОСОБА_1 зазначила, що ціна позову у справі становить 59 305,44 грн, при зверненні до суду позивач сплатила 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже розмір судового збору в сумі 2 147,20 грн сплачений з урахуванням 200 відсотків від суми, сплаченої при поданні позовної заяви.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Позивач визначила ціну позову у цій справі в сумі 59 305,44 грн, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 05 травня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков