Справа № 725/172/21
Номер провадження 2/570/49/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки, адвоката Іовчик О.А.

представника відповідачки, адвоката Штогрін В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне за правилами загального позовного провадження

цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (позивача замінено правонаступниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що 25 травня 2009 року його знайомий, колишній товариш по службі - ОСОБА_6 отримав від нього в борг грошові кошти в сумі 10800 доларів США та 1000 євро, котрі зобов`язався повернути на першу вимогу, на підтвердження чого надав йому письмову розписку від 26 грудня 2010 року, в 2017 році ОСОБА_6 сплатив йому 6000 грн., в якості 3% річних за весь час користування коштами (за період з 25 травня 2009 року по 2017 рік), однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і на момент смерті не виконав обов`язку по поверненню суми основного боргу, позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори з заявленими вимогами кредитора, а 09 жовтня 2020 року надіслав спадкоємиці померлого - ОСОБА_7 вимогу (претензію) про повернення боргу спадкодавця, однак ні відповіді на претензію, ні грошових коштів не отримав, позивач ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 340324 грн., але не більше вартості спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , а також понесені судові витрати по справі.

В ході розгляду справи - ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_8 помер і ухвалою Рівненського районного суду від 06 червня 2023 року до участі в справі в якості правонаступників позивача було залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Правонаступниця позивача, ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що її батько ОСОБА_8 побудував дачний будинок і був змушений його продати, оскільки її мама хворіла на онкологічне захворювання і були потрібні гроші на лікування. 22 травня 2009 року був укладений договір купівлі-продажу такого будинку, а 25 травня 2009 року батько на прохання свого знайомого ОСОБА_6 позичив йому виручені від продажу кошти в сумі 1000 євро та 10800 доларів США, а ОСОБА_6 зобов`язався їх повернути, на підтвердження чого написав розписку від 26 грудня 2010 року. Їй відомо, що якусь суму ОСОБА_6 повернув, однак жодних розписок про повернення коштів вона не знайшла. Їй не відомо яке майно після смерті ОСОБА_6 успадкувала його дружина ОСОБА_7 і на яку суму, однак просить позов задоволити і стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики.

Представник правонаступниці позивача - ОСОБА_1 , адвокат Іовчик О.А., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що до позовної заяви додано оригінал боргової розписки, де вказано, що ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_8 кошти в сумі 10800 доларів США та 1000 євро. Після смерті позичальника його спадкоємці зобов`язані виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах вартості успадкованого майна, а тому позов подано до дружини боржника - ОСОБА_7 . На момент звернення до суду із позовом було відомо, що у власності померлого ОСОБА_6 перебував автомобіль марки "CITROEN JUMPER", 1999 року випуску, орієнтовна вартість якого згідно інформації з інтернет-сайту AVTO.RIA становить 4000 доларів США, що еквівалентно згідно офіційного курсу НБУ - 113120 грн. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_8 звернувся до нотаріальної контори із кредиторською вимогою про повернення боргу, а тому відповідачка ОСОБА_7 зобов`язана повернути борг в межах вартості успадкованого майна. Позивач намагався встановити масу спадкового майна, тому в позовній заяві було запропоновано відповідачці дати відповіді на 10 запитань, але відповідачка відмовилася надати на них відповіді. Зважаючи на це просить позов задоволити.

Правонаступник позивача, ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, так як він проходить службу в ЗСУ, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги не визнала і просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідачки ОСОБА_7 , адвокат Штогрін В.С., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з мотивів, наведених у поданому нею відзиві на позовну заяву, суду пояснила, що долучена до позовної заяви розписка не містить ідентифікуючих даних, з яких можливо достеменно встановити, що саме чоловік відповідачки - ОСОБА_6 її написав і що саме він отримав позику. Крім того, відповідачка не знала про те, що її померлий чоловік за життя позичав кошти у ОСОБА_8 , а тому вона заперечує, що такі гроші він взагалі позичав без її відома. Чи завершила відповідачка оформлення спадщини на даний час і чи зареєструвала вона за собою право власності на спадкове майно їй не відомо. Зазначила, що відповідачка не забажала бути допитаною за правилами допиту свідка та не надала відповіді на сформульовані в позові питання стосовно складу спадкового майна та його вартості, оскільки обов`язок доказування цієї обставини покладено на позивача. Виходячи з цього, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 суду дав покази, що десь у травні 2009 року він разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 щось святкували у квартирі ОСОБА_8 . Під час застілля ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_8 гроші, після чого той йому приніс і віддав десь близько 10000 доларів. У пачці були долари, євро та інші купюри, які саме він не пам`ятає. Хтось із них запитав ОСОБА_6 чи буде він писати розписку, на що той відповів, що дає слово офіцера, що поверне гроші, а розписку сказав, що напише пізніше. Згодом він питав ОСОБА_6 чи повертає він борг, на що той відповів, що поверне гроші через деякий час, а потім говорив, що буде повертати борг в гривнях. ОСОБА_8 розповідав, що ОСОБА_6 частково сплачував борг, але яку суму він повернув йому не відомо. Особисто він не був присутнім при поверненні грошей і коли та за яких обставин ОСОБА_6 писав боргову розписку йому не відомо.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25 травня 2009 року між ОСОБА_8 , як позикодавцем, та ОСОБА_6 , як позичальником, був укладений договір позики на суму 10800 доларів США та 1000 євро, які останній зобов`язався повернути при першій можливості, на підтвердження чого ним була написана розписка від 26 грудня 2010 року, завірена його підписом, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. Позикодавець ОСОБА_8 виконав свої зобов`язання і передав обумовлену суму грошових коштів, однак ОСОБА_6 суму позики не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 04 березня 2020 року виконавчим комітетом Дядьковицької сільської ради Рівненського району Рівненської області.

07 серпня 2020 року ОСОБА_8 звернувся до Першої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою, засвідченою приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу - Кострикіним В.І., з проханням зареєструвати спадкову справу за фактом смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 та долучити його вимоги як кредитора.

Листом приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Сохацького І.С. від 02.10.2020 року № 51/02-14 ОСОБА_8 було повідомлено про те, що Перша Рівненська державна нотаріальна контора направила за належністю спадкову справу № 248/2020 до майна померлого ОСОБА_6 , в зв`язку з чим, його вимоги, як кредитора, були долучені до даної спадкової справи та про заявлені ним вимоги як кредитора, нотаріусом доведено до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 12/2020, номер у Спадковому реєстрі 66328518, що заведена після смерті ОСОБА_6 приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Сохацьким І.С., єдиною спадкоємицею, яка подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини є дружина померлого - ОСОБА_7 , а діти померлого - ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відмовилися від прийняття спадщини, про що свідчать їх заяви, що наявні в матеріалах спадкової справи.

Із матеріалів спадкової справи неможливо встановити, яке саме майно входить до складу спадщини і ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадкове майно не отримувала.

09 жовтня 2020 року ОСОБА_8 звернувся до ОСОБА_7 з вимогою (претензією) про повернення боргу спадкодавця в тридцятиденний строк після звернення, однак жодної відповіді, як і коштів він не отримав.

Як вбачається із листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Рівненській області № 31/17-58аз від 21.12.2020 року у відповідь на адвокатський запит адвоката Іовчик О.А., згідно інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, з 04.12.2015 року по час надання відповіді за ОСОБА_6 зареєстровано транспортний засіб марки "CITROEN JUMPER", 1999 року випуску, об`єм двигуна 2446 на підставі довідки-рахунку, інформація щодо інших транспортних засобів, які перереєстровані на інших власників після 03 березня 2020 року відсутня.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24 жовтня 2022 року, виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ (м.Львів).

Як вбачається із витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 70408891 від 24.10.2022 року, після смерті ОСОБА_8 приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. зареєстрована спадкова справа № 69834373, номер у нотаріуса 49/2022.

З копій матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_8 вбачається, що спадкоємцями за заповітом є його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , які в установлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Торкунової Т.А. із заявами про прийняття спадщини.

Згідно заповіту від 28 липня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Торкуновою Т.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 285, ОСОБА_8 все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в рівних частках кожному.

Відповідно до положень ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України ). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч.2 ст.640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24.02.2016 року у справі № 6-50цс16.

Частиною другою ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а саме, відповідно до вимог ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Разом з тим, відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і припинились внаслідок його смерті.

Обов`язок по поверненню кредиту не є особистим зобов`язанням та не припиняється внаслідок смерті позичальника.

Як зазначено в стаття 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вказані норми права та правовідносини, що виникли між сторонами, у суду не виникло сумніву у тому, що договір позики між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 дійсно був укладений, підтвердженням чого є оригінал розписки від 26 грудня 2010 року та покази свідка ОСОБА_10 . Разом з тим, посилання відповідачки ОСОБА_14 та її представника, адвоката Штогрін В.С. на те, що відповідачці взагалі не було відомо про наявність такого грошового зобов`язання, а також ту обставину, що із вказаної розписки неможливо встановити чи саме її чоловік писав дану розписку, оскільки в ній не зазначені ні паспортні дані, ні ідентифікаційний код, ні місце проживання боржника не можуть бути взяті до уваги, оскільки сторона відповідача не клопотала про проведення почеркознавчої експертизи, яка б достеменно підтвердила чи спростувала те, що така розписка була написана ОСОБА_6 .

Оскільки відповідачка ОСОБА_7 звернулася до нотаріуса у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_6 , який на момент смерті мав боргові зобов`язання перед позивачем ОСОБА_8 , тому саме вона повинна за них відповідати в межах успадкованого майна. Поряд з цим, стороною позивача не підтверджено жодними доказами вартість успадкованого відповідачкою майна. Так, у позовній заяві вказано, що у власності ОСОБА_6 перебував автомобіль марки "CITROEN JUMPER", 1999 року випуску орієнтовна вартість якого згідно інформації з інтернет-сайту AVTO.RIA становить 4000 доларів США, однак така інформація не є належним доказом реальної вартості автомобіля, що належав ОСОБА_6 , а стороною позивача не заявлялося клопотання про проведення товарознавчої експертизи такого автомобіля. Більше того, на час ухвалення рішення судом, стороною позивача не уточнена інформація в сервісному центрі про те, чи зареєстрований вказаний автомобіль за ОСОБА_6 чи він на когось переоформлений. Така інформація була витребувана позивачем в грудні 2020 року при підготовці позову.

Крім того, стороною позивача заявлялося клопотання про зобов`язання відповідачки як свідка надати відповіді на запитання стосовно наявності у власності померлого ОСОБА_6 майна, однак відповідачка ОСОБА_7 згоди на її допит як свідка не надала. Питання, на які пропонувалося надати відповідь, стосуються наявності нерухомого майна і дану інформацію можна отримати в загальнодоступних реєстрах або шляхом звернення адвоката із відповідними запитами. Положеннями цивільного процесуального законодавства на кожну із сторін покладено обов`язок доказування своєї правової позиції і подання до суду відповідних доказів. В даному випадку позивач знехтував своїм обов`язком доказування у цивільному процесі і намагався в такий спосіб перекласти на відповідачку свій обов`язок по збиранню та поданню до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявленого позову, що суперечить принципу рівності прав та обов`язків всіх учасників процесу.

Суд же сам не вправі збирати докази у справі, а стороною позивача не було заявлено жодного клопотання з приводу цього.

Також варто зазначити, що після залучення до участі у справі правонаступників позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_9 до суду не було подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якому б вони просили стягнути з відповідачки заборгованість на їхню користь.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи наявні у справі докази, оцінивши їх належність і допустимість в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є не доведеними належними і допустимими доказами, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволенні позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, з відповідачки на користь позивачів не підлягають стягненню понесені ними судові витрати. Ці витрати необхідно віднести на користь позивачів.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.1046, 1049, 1216, 1218, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 (позивача замінено правонаступниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 22 грудня 1999 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Позивач - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_5 , виданий 08 жовтня 2021 року органом 4439, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідачка - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_7 , виданий 04 травня 1998 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Повний текст рішення виготовлено 22 січня 2024 року.

Суддя Остапчук Л.В.