Справа № 2-1811/2011
Провадження № 4-с/357/6/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Мартиненко Є. Є.,

За участю сторін:

скаржника (боржника) ОСОБА_1 ,

стягувача ОСОБА_2 ,

представника відділу ДВС Яновської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_1 на протиправність дій державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),-

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із скаргою на протиправність дій начальника Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив суд: 1) Визнати протиправною бездіяльність начальника Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби щодо неповідомлення ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні про факт наявності постанови ДВС про направлення на оцінку і реалізацію майна (частки житлової квартири, яка є єдиним житлом); 2) Винести ухвалу про зупинення виконавчого провадження до моменту винесення ухвали суду у даній справі з метою забезпечення прав і свобод боржника.

Скарга обґрунтована тим, що в провадженні ВДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області перебуває виконавче провадження № 31929821 по виконанню рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.11.20211 року № 2-1811/2011 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину. 08.01.2024 року ОСОБА_1 отримав на електронну адресу висновок про вартість майна, яке підлягає до реалізації в рахунок боргу, проте він, в порушення вимог ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження не отримував постанови про направлення на експертизу. Бездіяльність начальника Білоцерківського ВДВС Юрченко С.Ю. щодо не направлення на його адресу постанови про початок реалізації майна є протиправною та такою, що порушує його права, передбачені ч.2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

15 січня 2024 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року вказану скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у справі на 26 січня 2024 року.

19 січня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 про долучення доказів та про перенесення розгляду справи на 09 лютого 2023 року з метою отримання та ознайомлення матеріалів справи.

23 січня 2й23 року на адресу суду від начальника Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області надійшов відзив на скаргу ОСОБА_1 , згідно з яким остання просила суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відзив обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду київської області виданий 25.11.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частики з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 03.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Боржник аліменти не сплачує, через що у нього виникла заборгованість, яка станом на 03.01.2023 становить 232 205,97 грн. Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності направлена боржнику поштою, однак рекомендаційний лист згідно трекінгу 975 знаходиться у точці видачі. Стаття 43 Закону України «Про виконавче провадження» стосується додаткового авансування витрат виконавчого провадження та не може бути застосована до боржника. Виконавче провадження № 31929821 входить до складу зведеного виконавчого провадження № 56426948, у межах якого здійснюється примусове виконання виконавчих документів, виданих за правилами різних юрисдикцій, тому скарга ОСОБА_1 відповідно до вимог статті 287 КАС України підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В судовому засіданні 26 січня 2024 року скаржник ОСОБА_1 підтримав свою скаргу в повному обсязі та просив суд її задоволити в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати останню надати їй копію постанови про призначення оцінки майна.

В судовому засіданні 26 січня 2024 року стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 так як вона потребує коштів на утримання неповнолітньої доньки, а боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_4 має великий розмір заборгованості по аліментах. Крім цього стягувач зазначила про те, що у провадженні державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження у якому є виконавчі документи, що підлягають вирішенню за правилами різних юрисдикцій, а тому скаржник помилково подав скаргу до Білоцерківського міськрайонного суду, так як вказана скарга підлягає розгляду за правилами адміністративної юрисдикції.

В судовому засіданні 26 січня 2024 року державний виконавець Білоцерківського відділу Державної виконавчої служби Яновська І.М. заперечила проти задоволення скарги ОСОБА_1 та просив суд в її задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

25 грудня 2023 року Білоцерківський відділ ДВС у Білоцерківському районі Київської області направив на адресу скаржника та стягувача висновок оцінювача про вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 25.12.2023та трекінгом відправлення, згідно з яким станом на 28.12.2023 відправлення перебуває у точці видачі.

Відповідно до облікової картки на зведене виконавче провадження № 56426948 про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_1 , у провадженні виконавчої служби перебуває вказане зведене провадження, до якого включено виконавчі документи: 1 № 31829821 за виконавчим листом від 25.11.2011, виданим Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 в сумі 17 463,42 грн.; 2) № 52346142 за виконавчим листом від 16.12.2015, виданим Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 в сумі 1 741,59 грн.; 3) № 52346285 за виконавчим листом від 06.11.2015, виданим Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення коштів в сумі 72 024,50 грн. на користь ОСОБА_2 ; 4) № 52437083 за виконавчим листом написом нотаріуса від 22.08.2013 про стягнення коштів на користь ОСОБА_5 в сумі 404 500,00 грн.; 5) № 72601985 за постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2023про стягнення коштів в сумі 536,80 грн. ; 6) № 67332591 за вимогою Головного управління ДПС у Київській області від 10.11.2020 про стягнення коштів в сумі 17 312,00 грн.; 7) № 59036023 за виконавчим написом нотаріуса від 19.04.2019 про стягнення коштів в сумі 83 000,00 грн. на користь ОСОБА_2 ; 8) № 59012600 за вимогою Головного управління ДВС у Київській області від 04.02.2019 про стягнення боргу в сумі 18377,71 грн.; 9) № 5657342 за виконавчим написом нотаріуса від 05.06.2018 про стягнення коштів в сумі 167 357,00 грн. на користь ОСОБА_2 ; 10) № 56088352 за виконавчим написом нотаріуса від 20.04.2017 про стягнення коштів в сумі 113 450,00 грн. на користь ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року залишено в силі заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2011 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частик з усіх видів доходів відповідача.

Постановою заступника начальника міжрегіонального управління ЦМУ Міністерства юстиції України від 06.12.2023 проведено перевірку законності виконавчого провадження № 56426948.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції ч.1 ст. 431 ЦПК України.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом ч.3 ст. 431 ЦПК України.

При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи ч,1 ст. 447 ЦПК України.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції ч.1 ст. 448 ЦПК України.

Натомість згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною 1 статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

З наведених правових норм, передбачених частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, таку скаргу розглядає відповідний суд, який ухвалив таке рішення за правилами цивільного судочинства відповідно.

Разом з тим, відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження", якою урегульовано особливості виконання кількох рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

За зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

При цьому законодавство не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, то відповідно до частини 1 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів і підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17, від 17.10.2018 у справі № 927/395/13 та у справі № 5028/16/2/2012, від 05.12.2018 у справі № 904/7326/17, від 13.02.2019 у справі № 808/2265/16 та від 10.04.2019 у справі № 908/2520/16 та у постанові Верховного Суду від 29.03.2023 у справі № 914/1365/20

Судом встановлено, що на виконані Білоцерківського відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № 56426948 про стягнення з ОСОБА_6 грошових коштів, як на підставі виконавчих листів, виданих Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, так і на підставі виконавчих написів нотаріусів та виконавчих документів, виданих Головними управліннями ДПС та ДВС у Київській області.

Відповідно до п.6. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014, інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону про виконавче провадження).

У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі абз. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку про доцільність постановлення ухвали про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправність дій начальника Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з необхідністю роз`яснення скаржнику ОСОБА_1 що розгляд його скарги віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 255, 260-261, 447-453 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправність дій державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд його скарги віднесено до юрисдикції окружного адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 26 січня 2024 року.

Суддя М. М. Бебешко