Справа № 203/6255/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 18.06.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, виникаючі сварки та розбіжності по найважливішим життєвим питанням, втрату почуття любові та поваги, припинення спільного господарства з червня 2022 року та неможливість примирення, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Також позивачка просила залишити проживати малолітню доньку ОСОБА_3 разом із матір`ю та стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В призначене судове засідання позивачка та її представник не з`явились.

Представник позивачки в наданій заяві просив розглянути справу за їх відсутності, зазначивши про підтримання позову.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вважаючи вирішення вказаного питання передчасним, до вирішення питання щодо батьківства дитини та, в залежності від висновків експертизи щодо походження дитини, до вирішення питання щодо порядку побачень з дитиною. Також заперечував проти стягнення з нього судового збору та витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що розірвання шлюбу було ініційовано позивачкою, а також, що заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи.

Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 червня 2022 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №466.

Від шлюбу мають малолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що вирішення питання про розірвання шлюбу є передчасним, до проведення експертизи у справі за його позовом про виключення запис у про батька дитини та встановлення походження дитини від нього або іншої особи, в залежності від чого він має намір вирішувати в подальшому питання з позивачкою щодо продовження шлюбних стосунків, встановлення побачень з дитиною або розірвання шлюбу в позасудовому порядку.

Поряд з цим, суд вважає, що встановлення походження дитини від відповідача або іншої особи не має значення для вирішення даної справи.

Як встановлено судом, на теперішній час сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка намірів відновлювати шлюбні стосунки з відповідачем не має та наполягає на розірванні шлюбу.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Стосовно поставленого позивачкою питання про залишення проживання дитини разом із нею, суд враховує, що вказане питання може бути вирішено судом одночасно з вимогою про розірвання шлюбу за відсутності спору між батьками.

В даному випадку між сторонами на теперішній час в судовому порядку вирішується спір щодо батьківства відповідача. Останній під час розгляду справи зазначав, що в залежності від висновку експертизи та підтвердження або спростування його батьківства з позивачкою будуть вирішуватись питання щодо участі в утриманні та вихованні дитини.

За вказаних обставин в задоволенні вимоги про залишення проживання дитини разом із позивачкою слід відмовити, як передчасної та такої, що не є безспірною, роз`яснивши позивачці її право на звернення до суду із відповідним позовом про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи заперечення відповідача проти позову та задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивачки у відповідності до ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу.

При визначені розміру останніх, суд враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що правова допомога під час підготовки та звернення позивачки до суду, надавалась адвокатом Солдаткіним О.С., що діяв на підставі договору про надання професійної правничої допомоги №16/10 від 16.10.2023 року та виданого на його підставі ордеру від 16.10.2023 року.

Відповідно до пп.3.1.1 п.3.1 договору, гонорар адвоката за складання позовної заяви та її подання до суду був визначений у фіксованому розмірі в сумі 4000 грн.

20.10.2023 року сторонами договору було складено та підписано акт №1 про прийняття-передачу наданих послуг в сумі 4000 грн. за підготовку та подання позову.

Відповідно до ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом та суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, якими є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В постанові у справі №922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що акт приймання-передачі №1 від 20.10.2023 року не містить відомостей щодо витраченого адвокатом часу на підготовку та подачу позовної заяви до суду. Позовна заява складена на п`яти сторінках. Справа про розірвання шлюбу не відноситься до категорії складних.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з запереченням відповідача про те, що заявлений позивачкою до стягнення розмір витрат на правову допомогу, є неспівмірними зі складністю справи.

В зв`язку з чим, суд вважає за необхідне зменшити розмір вказаних витрат, стягнувши з відповідача на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., всього стягнувши судові витрати з урахуванням судового збору, в сумі 2073 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,56,112,113 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,142, 211,223,247,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18 червня 2022 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №466 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., а всього стягнути судові витрати в сумі 2073 грн. 60 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 січня 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак