Провадження №: 6/755/98/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2024 р. Дніпровського районний суд м. Києва

в складі судді Яровенко Н.О.

з участю секретаря Локотковій І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м Київ) Дєдова-Осипенко В.Ю., стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 755/10713/14-ц, -

в с т а н о в и в :

В провадженні суду перебувала справа № 755/10713/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

03 січня 2024 року до суду звернувся Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м Київ) Дєдова-Осипенко В.Ю. із заявою, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження - боржника ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_3 . В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 755/10713/14-п від 03.10.2014 Дніпроського районного суду м. Києва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 160083,95 грн. 30.10.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржник ОСОБА_2 помер. 25.10.2023 року вих.№103796 державним виконавцем було сформовано та направлено запит до Десятої Київської державної нотаріальної контори. Стосовно надання інформації щодо спадкоємців. 14.11.2023 року від Десятої Київської державної нотаріальної контори надійшла відповідь щодо відкриття спадкової справи у нотаріуса № 7/2023. 27.12.2023 року до відділу надійшла заява з повідомленням-довідкою вих.65/02-14 від 24.11.2023 року видана Десятою Київською державною нотаріальною конторою, проте що згідно з матеріалами спадкової справи № 7/2023 заведеною ОСОБА_4 ПН КМНО єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посилаючись на викладене, а також з огляду на наявність підстав для заміни боржника у вказаному виконавчому провадженні, державний виконавець вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце слухання справи були повідомленні належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 борг за договором позики від 20.01.2011 року у розмірі 144 605 грн., три процента річних від простроченої суми у розмірі 13 893 грн. 96 коп. та судовий збір в сумі 1584 грн. 99 коп. , а вського 160 083 гривень 95 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

30 жовтня 2014 року державним виконацем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 755/10713/14-ц від 03.10.2014 року Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості у сімі 160083,95 грн. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

З довідки № 65/02-14 від 24.11.2023 року Київського міського нотаріального округу Приватного нотаріуса Довгої К.А. встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з матеріалами спадкової справи № 7/2023, заведеної ОСОБА_4 ПН КМНО, ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем спадкового майна після померлого брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відомості про інших спадкоємців першої черги за законом в матеріалах справи відсутні.

Станом на час розгляду даної заяви заборгованість перед стягувачем залишається не погашеною, та рішення суду, яке набрало законної сили, в повному обсязі не виконане.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав і обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Відповідно до частин першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначена норма кореспондується з частиною п`ятою статті 15Закону № 1404-VIII, у якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Cмерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження.

Вказаними нормами права , виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22).

За приписами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Зазначені висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98).

Невизначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109).

У постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-н-169/2010 та від 22 серпня 2018 року у справі № 773/1219/16-ц та зазначив, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 також зазначено, що відсутність в ухвалі суду посилання на межі відповідальності нового боржника перед кредитором не змінює порядок виконання судового рішення з урахуванням статті 1282 ЦК України і при вирішенні процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження суд з`ясовує наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно ЦК України та Закону № 1404-VIII.

Отже, обов`язок спадкодавця ОСОБА_3 щодо сплати грошових коштів, присуджених судом стягувачу із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємця в межах успадкованого нею майна.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

При вирішенні процесуального питання про заміну сторони виконавчого провадження суд з`ясовує наявність матеріальних і процесуальних підстав правонаступництва, а межі відповідальності спадкоємця визначаються державним виконавцем при виконанні судового рішення згідно вимог ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням того, що отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину у відповідності із статтею 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, то відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги наведені вимоги закону та роз`яснення Верховного Суду, які вказують на наявність підстав для задоволення заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні, суд вважає, що заява є обгрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м Київ) Дєдова Осипенко В.Ю. про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_1 у справі № 755/10713/14-п задовольнити.

Замінити сторону у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 755/10713/14-п, від 03 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість, а саме: боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер на його правонаступника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.

Суддя Н.О.Яровенко