РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернулася до суду з позовом до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку загальною площею 920 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 . Вказує, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт посвідчений 24.11.2017 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, в якому зробила заповітне розпорядження, що все майно належне їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, заповідає ОСОБА_1 . Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, земельну ділянку загальною площею 920 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 22.12.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач та її представник у підготовче засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в підготовче засідання також не з`явився, подавши суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову за наявними у справі документами.

Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 132.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку загальною площею 920 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 .

Наявність у спадкодавця права власності на вказане нерухоме майно підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.01.1995 року, зареєстровано в реєстрі за № 3-338, реєстраційним посвідченням № 3243 від 09.02.1995, та Державним актом на право приватної власності на землю серії ВЛ №178 виданого ОСОБА_3 , чоловіку спадкодавця.

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, який складений та посвідчений 24.11.2017 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 2-1397, в якому вона на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все належне їй на день смерті майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.ст.1223,1268 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , оскільки звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законом строк.

На підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 31.07.2018 Володимирською державною нотаріальною конторою Волинської області була відкрита спадкова справа № 298/2018.

Дослідженням вказаної спадкової справи наявність інших спадкоємців за законом чи за заповітом, окрім ОСОБА_1 , судом не встановлена.

04 вересня 2019 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Проте, постановою державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. від 04.09.2019 №1777/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий буд. АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала правовстановлюючі документи на спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

На підставі викладеного, суд вважає, що право позивача на успадкування прав померлої ОСОБА_2 , щодо яких вона зробила своє розпорядження у заповіті, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 права власності на спадкове майно є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку загальною площею 920 кв.м., передану для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Володимирська міська рада Волинської області, Код , юридична адреса: вул. Данила Галицького, 5, м. Володимир, Волинська область, 44700.

Головуючий А.М. Лутай