Провадження №: 2/336/256/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Пустовіт В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 в якому вказала про те, що є власником 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , яка виділена в натурі і є квартирою АДРЕСА_2 у вказаному будинку. Окрім позивача, у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 з 2013 року, який є її колишнім чоловіком. Шлюбні відносини між сторонами припинені на підставі рішення суду, однак, відповідач постійно мешкає за адресою реєстрації місця проживання та споживає житлово-комунальні послуги разом із позивачем та в добровільному порядку плату за отримані послуги не вносить. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на утримання майна, а саме житлово-комунальні послуги за період з січня 2020 року по травень 2023 року в сумі 17872,05 гривні та судовий збір.

Ухвалою суду від 20.06.2023 року позовну заяву залишено без руху.

26.06.2023 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.08.2023 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач у наданий судом строк та станом на 25.01.2024 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались.

При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до відомостей Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.04.2014 року по теперішній час.

17.08.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування частини домоволодіння, який посвідчено нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ніколаєвською Л.Б. за №1180, за умовамиякого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності 1/8 частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 1/8 частка домоволодіння АДРЕСА_1 з 22.09.2010 року на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування №1180 від 17.08.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б.

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державним реєстратором Реєстраційної служби Запорізького МУЮ Запорізької області 21.05.2015 року за ОСОБА_1 зареєстрована 1/8 частка домоволодіння на праві приватної спільної часткової власності.

Як вказує позивач, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

За розрахунками позивача, у період з січня 2020 року по травень 2023 року нею були сплачені кошти за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 35744,10 гривень, а саме за спожиту електричну енергію 11065,64 гривень, за холодне водопостачання 4360 гривень, за послуги Інтернет 5454 гривні, за спожитий та розподілений природний газ 14864,46 гривень.

Оскільки відповідач, користуючись вказаними послугами, їх вартість не сплачував, заборгованість відповідача перед позивачем становить 17872,05 гривні.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 76 ч. 1 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 1 ч. 1 п. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Як вказує ст. 1 ч. 1 п. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач, згідно зі ст. 1 ч. 1 п. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ч. 3 цієї статті вказує про те, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), та інших.

Із норми ч. 4 вказаної статті слідує, що з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 - власник зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 10 Правил мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Стаття 13 Конституції України та ч.4 ст. 319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов`язує.

Ст. 322 ЦК України, встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом.

ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на ту обставину, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 та дана квартира виділена їй в натурі з належної на праві спільної часткової приватної власності 1/8 частини вказаного житлового будинку.

Натомість будь-яких доказів, окрім посилання на дану обставину, позивачем надано не було, як не було надано актуальних на час розгляду справи відомостей щодо реєстрації права власності на частину житлового будинку.

Позивачем в позовній заяві не зазначено відомостей про інших співвласників домоволодіння, а також інформації про осіб, які зареєстровані та фактично мешкають у домоволодінні, та, відповідно, мають обов?язок зі сплати житлово-комунальних послуг, адже усі дієздатні особи, які мешкають та зареєстровані у домоволодінні, мають такий обов?язок.

За таких обставин відсутні докази на підтвердження того, що житлово-комунальні послуги нараховані саме у зв?язку з використанням 1/8 частки домоволодіння позивача, адже позивачем не надано доказів того, що у вказаному домоволодінні наявна виділена в натурі квартира, власником якої є позивач, а послуги використовуються також і відповідачем.

При цьому відсутні докази і того, що відповідач зареєстрований проживаючим саме зі згоди позивача, а не зі згоди інших співласників будинку, проживає у належній саме їй частці домоволодіння, адже ОСОБА_2 зареєстрований проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 без вказівки квартири у домоволодінні.

Також позивачем не зазначено кількість усіх споживачів житлово-комунальних послуг у домоволодінні, між якими рівною мірою має бути розподілено їх вартість, натомість заявлено вимогу про стягнення з відповідача саме половини вартості усіх послуг.

З огляду на досліджені докази, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення через не доведення позивачем того, що ОСОБА_2 є членом саме її родини та саме з цих причин зареєстрований проживаючим у будинку, що відповідач мешкає у частині домоволодіння, яке належить саме ОСОБА_1 , а вартість житлово-комунальних послуг нарахована саме у зв?язку з користуванням такими послугами у належній позивачеві 1/8 частці домоволодіння, а не всього домоволодіння в цілому, адже позивачем не надано відомостей щодо розподілу особових рахунків між співвласниками домоволодіння (споживачами комунальних послуг).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання майна в порядку регресу залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 25.01.2024 року