Дата документу 17.01.2024
Справа № 334/9902/23
Провадження № 2-о/334/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву в порядку окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кукурудз Роман Орестович звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання заявниці ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 29 листопада 1977 року до часу відкриття спадщини.

Ухвалою судді №334/9902/23 від 06 листопада 2023 відкрито провадження у справі, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Тетяни Юріївни копію спадкової справи №94/2023 відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від представника заявника - адвоката Кукурудз Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони заявника.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали до суду пояснення по суті вимог, просили розглядати справу без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про юридичний факт або стан, але не спір про право цивільне.

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності такого юридичного факту або стану, і факт або стан, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

В порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17 (провадження № 14-87цс20) зроблено висновок, що «приписи «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати. […] Право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов, за яких суд повноважний розглядати позовну заяву. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою».

Для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, важливо розуміти, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

З матеріалів спадкової справи №94/2023 відкритої після померлого ОСОБА_2 , вбачається, що 16 червня 2023 гр. ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . В даній заяві також вказано, що крім заявника, іншими спадкоємцями, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є дочка померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У відповідь на запит нотаріуса Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради №521/02-14 від 03.07.2023 щодо надання інформації про місце реєстрації на день смерті ОСОБА_2 , повідомив про те, що спадкодавець дійсно на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , також зазначено, що інформація щодо інших зареєстрованих осіб відсутня.

Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, жодна особа до нотаріуса не зверталася та не подавала відповідних заяв.

До четвертої черги спадкоємців за законом, на яку претендує ОСОБА_1 , входять особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Факт проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем встановлюється судом.

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. № 560/02-31 від 14.07.2023 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що не надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії.

Таким чином, діти спадкодавця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які віднесені до спадкоємців 1 черги із заявою про прийняття спадщини з дня відкриття спадщини, тобто з 24 квітня 2014 року по теперішній час не звертались, а тому вважаються такими, що в свою чергу спадщину не прийняли і не оформили. Проте, у заяві заявниця формально визначає дітей як осіб, що відносяться до кола спадкоємців.

Відповідно до вимог статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Водночас, до теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 жодною особою не прийнято, а тому вона може мати ознаки відумерлої, а тому з поданої заяви вбачається спір про право.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

В даному випадку, вимоги позивача пов`язані з цивільними правами та обов`язками, щодо спадкування.

За своїм предметом та можливими правовими наслідками вимоги заявниці пов`язані з цивільно-правовими відносинами щодо спадкування майна померлого, а отже, не підлягають вирішенню у порядку окремого провадження. В даному випадку вбачається спір про цивільне право на спадкування, яке підлягає розгляду в позовному провадженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що має місце спір про право, а відтак заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження, одночасно суд роз`яснює, що заявник має право подати позов на загальних підставах, якщо метою заявника, являється право оформлення спадкового майна після померлого.

Керуючись статтями: 4, 13, 258-261, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право подати позов до суду на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ісаков Д.О.