Справа № 603/637/23
Провадження №2/603/38/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до Монастириської міської ради Тернопільської області (далі - Монастириська міська рада) про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 52,3 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В», ворота № 1, огорожа № 2. Вказану спадщину прийняли її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки належали до спадкоємців першої черги за законом і вступили у фактичне управління спадковим майном. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, яку прийняв його брат ОСОБА_3 , оскільки відносився до спадкоємців другої черги за законом та проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилося спадкове майно, до якого входять вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, а також земельна ділянка площею 1,0000 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Гончарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0443. Вказану спадщину він прийняв, оскільки відноситься до спадкоємців другої черги за законом за правом представлення після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, а також у зв`язку із тим, що спадкодавець не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначену земельну ділянку. З огляду на наведені обставини просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Андрусенко І. Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за їхньої відсутності, з обставинами, викладеними у позовній заяві, погоджуються.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Ухвалою суду від 28.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом установлено такі обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.05.1956 року батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

26.01.1975 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.01.1975 року. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 09.12.1978 року батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 16.08.1976 року ОСОБА_8 та ОСОБА_11 також вказані батьками ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (брат позивача).

Судом установлено, що у свідоцтві про народження позивача ім`я його матері зазначене як ОСОБА_13 , а у свідоцтві про її народження та свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.01.1975 року вона зазначена як ОСОБА_14 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 12.12.1984 року батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вказано ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 3 від 03.11.2023 року батьками ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , також зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 5 за 1991-1995 роки по особовому рахунку № НОМЕР_6 домогосподарства ОСОБА_2 (баба позивача) станом на 15.04.1991 року у домогосподарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані голова домогосподарства ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 .

Як убачається із фотокопії погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_6 ), домогосподарство ОСОБА_2 відносилося до суспільної групи робітний двір.

Баба позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 29.10.2021 року, виданим повторно Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно довідки № 241 від 09.10.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_2 разом із нею за вказаною адресою були зареєстровані та проживали сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та онук ОСОБА_1 .

Дядько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 від 22.09.2008 року.

Згідно довідки № 313 від 05.11.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, відповідно до записів погосподарської книги № 6 за 2006-2010 роки (особовий рахунок № НОМЕР_9 ) на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ним був зареєстрований та проживав брат ОСОБА_3 .

Як убачається із довідки № 249 від 21.07.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був неодружений та не мав дітей.

Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 351/01-16 від 30.11.2023 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкові справи не заведені.

Мати позивача ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_10 від 03.09.2021 року.

Дядько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 від 16.09.2021 року.

Згідно довідки № 268 від 12.10.2023 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_3 разом із ним за вказаною адресою була зареєстрована, але не проживала ОСОБА_16 .

Як убачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 від 08.04.1997 року, батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вказано ОСОБА_12 (брат позивача) та ОСОБА_17 .

Згідно довідки № 52 від 08.04.2022 року, виданої Комунальним підприємством «Монастириське бюро технічної інвентаризації», за адресою: АДРЕСА_1 , розташований одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 52,3 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В», ворота № 1, огорожа № 2.

09.05.2022 року Комунальним підприємством «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на вищевказане домоволодіння.

Як убачається із інформаційної довідки № 354974058 від 19.11.2023 року, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутня інформація щодо об`єкта нерухомого майна, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Монастириської міської ради № 1419 від 15.10.2020 року ОСОБА_3 (дядько позивача) надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,0000 га у с. Гончарівка (за межами населеного пункту) з метою надання у власність.

Як убачається із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 25.07.2023 року, за життя ОСОБА_3 було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,0000 га з кадастровим номером :01:002:0443, що перебуває у комунальній власності, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Згідно відповіді державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 351/01-16 від 30.11.2023 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведено спадкову справу № 224 за 2021 рік.

Із матеріалів вищевказаної спадкової справи убачається, що заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 29.10.2021 року подав позивач ОСОБА_1 .

Постановою завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 336/02-31 від 21.11.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 1,0000 га з кадастровим номером :01:002:0443, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, що залишилися після смерті його дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане будинковолодіння, а також у зв`язку із тим, що спадкодавець не зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

До набрання чинності Законом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи «робітничий двір», то положення статтей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя.

Судом встановлено, що об`єктом спадкування у цій справі, серед іншого, є житловий будинок з надвірними будівлями, що належав до суспільної групи робітничий двір, членами якого були баба позивача ОСОБА_2 (голова двору) та позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Як убачається зі змісту ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У постанові від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що бабі позивача ОСОБА_2 належав житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , який належав до колишнього робітничого двору, головою якого була ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 30.05.2001 року належний їй житловий будинок з надвірними будівлями у рівних частинах успадкували її сини ОСОБА_3 та ОСОБА_18 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_18 належну йому частку успадкував дядько позивача ОСОБА_3 . Окрім того, ОСОБА_3 за життя розпочав процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,0000 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гончарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0443. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 другої черги за законом за правом представлення після смерті своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадщину прийняв. Двоюрідна онука спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_16 належить до спадкоємців дальшого ступеня споріднення (п`ята черга спадкування), дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину - відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно та право на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки у порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1258, 1265, 1266, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входять одноповерховий житловий будинок під літерою «А» загальною площею 52,3 кв. м, житловою площею 38,6 кв. м, стайня під літерою «Б», стодола під літерою «В», ворота № 1, огорожа № 2.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 1,0000 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гончарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області, кадастровий номер :01:002:0443, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Повний текст рішення складено 19.01.2024 року.

Головуючий суддя Ю. Г. Гудкова