Справа № 487/2140/23
Провадження № 2/487/278/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22.01.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася 19.04.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якому просила здійснити виділ в натурі 11/100 часток з майна, що є у спільній частковій власності, виділивши у власність ОСОБА_1 приміщення у житловому будинку літера «В-1», а саме: приміщення 7-1, загально площею 7,2 квадратних метрів; приміщення 7-2, загальною площею 4,0 квадратних метрів; приміщення 7-3, загальною площею 7,8 квадратних метрів, приміщення 7-4, загальною площею 10,1 квадратних метрів; приміщення 7-5, загальною площею 12,6 квадратних метрів; приміщення 7-6, загальною площею 13,3 квадратних метрів; приміщення 7-7, загальною площею 9,0 квадратних метрів, приміщення 7-8, загальною площею 2,1 квадратних метрів, загалом площею 66,1 квадратних метрів, сарай літера «С», вбиральня літера «Т», які розташовані по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є співвласником 6/100 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2011 року. Іншими співвласниками часток домоволодіння є відповідачі. Позивач звернулась до державного реєстратора щодо реєстрації окремої адреси на належні їй житлові приміщення, але їй в усному порядку було повідомлено, що колишня співвласниця виділила належну їй частку домоволодіння в окрему адресу по АДРЕСА_1 та зареєструвала як одну цілу, а також зроблено посилання на п. 56 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 року №1127. Оскільки відповідачі не мають можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, а один із співвласників виділив свою частку, позивачка змушена звернутись до суду. Реалізація позивачем права на виділ частки в натурі не обмежує права відповідачів щодо їх права на виділ своїх часток у праві спільної частково власності на домоволодіння. Такий виділ є можливим згідно з експертним дослідженням №125-020 від 14.04.2021 року.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 31.05.2023 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин; відзив відповідачами не подано, у зв`язку з чим, за відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи, справа розглядається в порядку ст. 280 ЦПК України шляхом ухвалення заочного рішення на підставі доказів, що є у справі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

За змістом ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (ч. 3 ст. 364 ЦК України).

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція).

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються.

Відповідно до ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.04.2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Бут Т.В., позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_11 , 1925 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 6/100 (шести сотих) часток домоволодіння АДРЕСА_1 , з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд, які належали спадкодавці на підставі договору дарування, посвідченого Третьою миколаївською державною нотаріальною конторою 05.09.1980 року, зареєстрованого в реєстрі за №984, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 24.12.1980 року (реєстраційний номер 478990, номер запису 5418 в книзі 22). В цілому зазначене домоволодіння складається з шести житлових будинків, позначених на плані: літ. А кам`яний, загальною площею 151,7 кв.м., в тому числі житловою площею 112,7 кв.м; літ. Б кам`яний, загальною площею 60,6 кв.м., в тому числі житловою площею 36,4 кв.м; літ. В саманний, загальною площею 55,9 кв.м, в тому числі житловою площею 33,7 кв.м; літ. Г саманний, загальною площею 43,9 кв.м, в тому числі житловою площею 31,3 кв.м; літ. Р кам`яний, загальною площею 43,8 кв.м., в тому числі житловою площею 28,9 кв.м; літ. О кам`яний, загальною площею 26,8 кв.м, в тому числі житловою площею 19,4 кв.м, до них прилягають господарські та побутові будівлі та споруди, а саме: вбиральня літ. Т, навіс літ. Щ, гараж літ. И, сараї літ. Н, літ С, літ К, огорожі 1, 2. 10. Вартість спадкового майна складає 33366 гривень 67 копійок.

Зазначено підтверджується витягом про державну реєстрацію прав Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації №31228860 від 07.09.2011 року, згідно якого ОСОБА_1 на праві власності належить 6/100 часток у приватній частковій власності на будинок АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 02.07.2010 року співвласниками даного домоволодіння є ОСОБА_1 із часткою 6/100, ОСОБА_2 із часткою 3/25, ОСОБА_5 із часткою 29/200, ОСОБА_10 із часткою 3/20; ОСОБА_4 із часткою 13/100; ОСОБА_7 із часткою 7/50, ОСОБА_12 із часткою 1/25; ОСОБА_13 із часткою 7/200, ОСОБА_8 із часткою 7/200; ОСОБА_14 із часткою 29/200.

Аналогічна інформація зазначена в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.04.2023 року №327756966. Житлові будинки літ. Б-1 та літ Г виділені в окремі адреси, а саме: будинок АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Згідно експертного висновку будівельно-технічної експертизи №125-020 від 06.05.2021 року, проведеного експертом Регіонально торгово-промислової палати Миколаївської області, провести виділ 6/100 часток житлового будинку з господарськими будовами і спорудами по АДРЕСА_1 на самостійні ізольовані квартири, враховуючи планування, об`ємно-планувальні характеристики житлового будинку, інженерні комунікації, згідно ідеальних частко співвласників та наближених до ідеальних часток співвласників, у складі житлових і допоміжних приміщень, регламентованих вимогами ДБН В.2.2-15-201 «Будівлі і споруди. Житлові будинки. Основні положення» - технічно неможливо. Враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості житлового будинку провести його виділ між співвласниками в частках та виділити кожному співвласнику приближену до ідеально належній площі технічно можливо. Виходячи із загальної узаконеної існуючої площі будинку 395,4 м2 (за даними технічного паспорта МБТІ на житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 02.07.2010 року), при розробці варіантів виділу, в облік була прийнята ідеальна доля співвласника, тобто 6/100 частин, на розгляд суду пропонується один варіант виділу в натурі частки житлового будинку з надвірними господарськими спорудами співвласника ОСОБА_1 , згідно порядку, що склався. У користування співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити: приміщення у житловому будинку літера «В-1», а саме: приміщення 7-1, загально площею 7,2 квадратних метрів; приміщення 7-2, загальною площею 4,0 квадратних метрів; приміщення 7-3, загальною площею 12,6 квадратних метрів, приміщення 7-4, загальною площею 10,1 квадратних метрів; приміщення 7-5, загальною площею 12,6 квадратних метрів; приміщення 7-6, загальною площею 13,3 квадратних метрів; приміщення 7-7, загальною площею 9,0 квадратних метрів, приміщення 7-8, загальною площею 2, 1 квадратних метрів, всього по житловому будинку літ. «В-1» площею 66,1 квадратних метрів, інвентаризаційною вартістю 46964 гривень, та надвірні узаконені господарські будови: сарай літера «С», 1979р., площею 6,8 квадратних метра, вартістю 1141 гривня, вбиральня літера «Т», 1979р., площею 6,8 квадратних метра, вартістю 754 гривні. Реальна частка складає 11/100, що на 5/100 більше від ідеальної частки, що ідеально належить 6/100 частки. Розрахунок грошової компенсації не розраховується, так як у співвласника ОСОБА_1 ідеальна часта збільшилась за рахунок прибудови до житлового будинку літ «В», сіней літ «в.в», які були узаконені згідно рішення Заводського виконавчого комітету №118 від 0.03.1981 року та будівництва сараю літ «С». узаконеного згідно рішення Заводського виконавчого комітету №355 від 18.07.1980 року.

Заперечень щодо виділу в натурі спірного об`єкту нерухомості від співвласників не надійшло.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає позов, в межах заявлених позовних вимог, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 11-13, 76-83, 200, 206, 258, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 355-358, 361, 364, 367 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 11/100 часток домоволодіння із відповідною частиною господарських та побутових споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літера «В-1», який складається із: приміщення 7-1, загально площею 7,2 метрів квадратних; приміщення 7-2, загальною площею 4,0 метрів квадратних; приміщення 7-3, загальною площею 7,8 метрів квадратних, приміщення 7-4, загальною площею 10,1 метрів квадратних; приміщення 7-5, загальною площею 12,6 метрів квадратних; приміщення 7-6, загальною площею 13,3 метрів квадратних; приміщення 7-7, загальною площею 9,0 метрів квадратних, приміщення 7-8, загальною площею 2,1 метрів квадратних, загалом площею 66,1 метрів квадратних, сарай літера «С», вбиральня літера «Т».

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_7 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомо.

Відповідач: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Повне судове рішення складено 22.01.2024 року.

Суддя А.О. Темнікова