УХВАЛА

01 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 128/5048/23

провадження № 61-1647ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 357 ЦПК України.

У січні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 січня 2024 року для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року визначено суддю-доповідача - Лідовця Р. А. та суддів, які входять до складу колегії: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.

У касаційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на положення пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, заявив про необхідність відводу суддів: Лідовця Р. А., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Яремка В. В., Грушицького А. І., Коротуна В. М. від розгляду справи, оскільки зазначені судді, на його думку, безпідставно повертають або залишають без руху його касаційні скарги всупереч правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 120/11814/21, від 28 березня 2023 року у справі № 120/2708/22 та від 17 травня 2023 року у справі № 120/2366/22.

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 звернувся до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року визнано необґрунтованою. Заяву про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. передати для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

У частині другій та третій статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

01 лютого 2024 року на виконання вимог частини третьої статті 40 ЦПК України заяву про відвід судді Лідовця Р. А. в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України, передано судді Верховного Суду Дундар І. О.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу(частина четверта статті 36 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (частина одинадцята статті 40 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Доводи ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. обґрунтовані виключно припущеннями, нічим не доведені, не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді. В заяві фактично викладено незгоду заявника із процесуальними рішеннями судді Лідовця Р. А., що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді, і не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Лідовця Р. А. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар