У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2024 Справа №607/20106/23 Провадження №2-др/607/110/23

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

адвоката Мельника Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву адвоката Мельника Юрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/20106/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

08 листопада 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Мельника Ю. О., в якому він також зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи становить 25 000,00 грн.

24 листопада 2023 року на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла заява представника позивача про залишення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без розгляду, повернення судового збору.

В судовому засіданні 18 грудня 2023 року адвокатом Мельником Ю. О. повідомлено про намір подати заву про стягнення витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, що зафіксовано в протоколі судового засідання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 грудня 2023 року залишено без розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

21 грудня 2023 року на адресу суду надійшла заява адвоката Мельника Ю. О. про подання доказів на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 607/20106/23. В обґрунтування якої представник відповідачки зазначає, що оскільки позовну заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» залишено без розгляду за їхньою заявою, то на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. На підтвердження своїх доводів адвокатом Мельником Ю. О. долучено до заяви акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 грудня 2023 року, договір про надання правової допомоги від 30 жовтня 2023, доповнення до договору від 30 жовтня 2023 року (а. с. 176-178). Просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_2 25 000,00 грн. витрат на професійну правову допомогу.

29 грудня 2023 року на адресу суду через підсистему електронний суд надійшли заперечення представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» щодо заяви адвоката Мельника Ю. О. про стягнення витрат на професійну правову допомогу. В них зазначено, що позивач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідачем не надано всіх документів, які підтверджують повноваження представника на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , а саме: ордер на надання правничої допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують витрати на правничу допомогу, а саме: квитанції до прибуткового ордеру, касовий чек про сплату гонорару адвокату або інший документ, що свідчить про будь-які витрати пов`язані із наданням правової допомоги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із ч. 4 ст. 270 Цивільного-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши доводи зазначеної заяви та оцінивши їх, суд доходить до наступного висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами таким чином:

1.Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

5. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

7. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

8. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

9. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

10. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

11. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову.

12. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

13. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 25 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивача у справі № 607/20106/23 були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду. Посилання адвоката Мельника Ю. О. на загальні норми ЦПК Украни, а також доєднання ним до заяви акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 18 грудня 2023 року, договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2023 року, доповнення до договору від 30 жовтня 2023 року (а. с. 176- 178), не є таким обгрунтуванням та підставою для стягнення витрат на правничу допомогу.

Вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Крім того, залишення заяви без розгляду у зв`язку з поданням заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом

Із врахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у задоволенні заяви адвоката Мельника Ю. О. слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 142, 141, 260, 270, 352356 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви адвоката Мельника Юрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська