ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/485/24
Провадження № 2/210/644/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання: Діденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів (а.с. 2-6).

Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 24.01.2024 року визначено головуючого - суддю Скотар Р.Є.

Ухвалою судді 25 січня 2024 року позов прийнято в провадження, визначено проводити розгляд справи без повідомлення сторін (а.с. 27).

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» надав 23.02.2024 року відзив на позов.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Стислий виклад позовних вимог та заперечень відповідача.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 3.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис № 34247 за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості у розмірі 21.596,92 грн. Як зазначено у виконавчому написі, ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 010/0166/82/0336472 від 21.03.2017 року, який укладений з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 114/2-9 від 26.06.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». 17.05.2021 року відкрите виконавче провадження № 65463009 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Також приватним виконавцем Сидорук Л.В. були винесені постанови про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена до місця роботи ОСОБА_1 ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2023 року по справі № 210/2661/23 вищезазначений виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 21.12.2023 року.

Виконавче провадження № 65463009 закінчене на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», про що приватним виконавцем Сидорук Л.В. 27.12.2023 року винесено відповідну постанову. Згідно з відповіддю приватного виконавця Сидорук Л.В. від 29.12.2023 року за період примусового виконання виконавчого напису з ОСОБА_1 було стягнуто коштів на загальну суму 20 096,21 грн, з яких: 800,00 грн в рахунок витрат виконавчого провадження, 1814,54 грн в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 17 481,67 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням та перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал».

11.01.2024 року ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, але на теперішній час грошові кошти, у розмірі 17 481,67 грн не повернуті позивачу. У зв`язку з невиконанням ТОВ «Вердикт Капітал» грошового зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів вважає, що є підстави для застосування приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнення 3% річних з відповідача.

23 лютого 2024 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, правовою підставою для стягнення з боржника (позивача) коштів, є кредитний договір і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. Кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» з позичальника коштів в рахунок сплати заборгованості. Станом на даний час кредитний договір не визнаний недійсним, не змінений та не розірваний, отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення, всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача 3% річних за користування стягнутими з нього кредитними коштами, однак такі вимоги позивача є неправомірними. Позивачем не надано суду жодного письмового доказу на підтвердження вимоги про відшкодування коштів, заявлена сума не підкріплена жодними доказами, жодними аргументами та посиланнями на обставини. Враховуючи викладене просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

23 лютого 2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що з дати набрання рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2023 року законної сили у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло зобов`язання повернути отримані кошти у розмірі 17 481,67 грн, які були йому перераховані за виконавчим написом № 34247 від 23.03.2021 року в межах виконавчого провадження № 65463009. Позивач намагався в досудовому порядку вирішити питання про повернення вищезазначених грошових коштів, направивши на адресу ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів від 11.01.2024 року. На момент подання позову позивач відповідь не отримував, однак 31.01.2024 року ТОВ «Вердикт Капітал» надали відповідь, згідно якої у рішенні суду не вирішувалося питання про повернення грошових коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судом.

23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. був вчинений виконавчий напис № 34247 від 23.03.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 010/0166/82/0336472 від 21 березня 2017 року, за період з 26 червня 2019 року по 03 березня 2021 року у розмірі 21 596,92 грн, яка складається з: 20 946,92 грн заборгованість за сумою кредиту, 12 671,66 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 422,82 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 1668,96 грн строкова заборгованість за сумою кредиту, 2508,99 грн строкова заборгованість за комісією, 3674,46 грн строкова заборгованість по несплаченим відсоткам, 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.8).

На підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною, 17 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65463009 про стягнення з позивача (боржника) ОСОБА_1 на користь відповідача (стягувача) ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 21 596,92 грн (а.с. 9-10).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 17 травня 2021 року, загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження 500,00 грн (а.с.11).

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 17 травня 2021 року, основна винагорода становить 2159,69 грн (а.с.12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 31 травня 2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 13).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 33247, вчинений 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 21596,92 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривень) 60 копійок (а.с.14-18).

18 грудня 2023 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» () на користь ОСОБА_1 536,80 грн сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 27 грудня 2023 року закінчене виконавче провадження № 65463009 (а.с. 20).

Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 29 грудня 2023 року № 26014, станом на 29.12.2023 року в межах виконавчого провадження № 65463009 стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 20 096,21 грн, з яких перераховано: 800,00 грн в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 1814,54 грн в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 17 481,67 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.22).

11 січня 2024 року ОСОБА_1 направив на адресу директора ТОВ «Вердикт Капітал» вимогу про повернення коштів у розмірі 17 481,67 грн (а.с.23-24).

Згідно відповіді на вимогу генеральним директором ТОВ «Вердикт Капітал» зазначено, що згідно рішення суду предметом позову було лише визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в позовних вимогах, як і в резолютивній частині рішення суду не вирішувалося питання щодо повернення коштів, стягнутих в рамках виконавчого провадження (а.с.49).

Нормативно-правове обґрунтування

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а згідно статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20 та у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів).

Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України, можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4)відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отже отримані відповідачем кошти в сумі 17 481,67 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 206/2212/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 23.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 34247, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором № 010/0166/82/0336472 від 21.03.2017 року у розмірі 21 596,92 грн.

На виконання вказаного виконавчого напису від 23.03.2021 року, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. 17.05.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 65463009.

Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни від 29 грудня 2023 року № 26014, станом на 29.12.2023 року в межах виконавчого провадження № 65463009 стягнуто з ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 20 096,21 грн, з яких перераховано: 800,00 грн в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 1814,54 грн в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 17 481,67 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням на рахунок стягувача ТОВ «Вердикт Капітал».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 33247, вчинений 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 21596,92 грн.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» грошових коштів у сумі 17 481,67 грн, що стягнуті з ОСОБА_1 у примусовому порядку у виконавчому провадженні № 65463009 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти в сумі 17 481,67 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Висновки за результатами розгляду матеріалів справи

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, тому є підстави для повернення відповідачем грошових коштів позивачу на підставі ст.1212 ЦК України, сплачених за спірним виконавчим написом.

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок погашення боргу по виконавчому напису № 34247 від 23.03.2021 року із доходу позивача утримано 17 481,67 грн за виконавчим написом нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає до виконання.

Факт утримання підтверджується листом приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. від 29.12.2023 року № 26014, на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перераховано грошові кошти у розмірі 17 481,67 грн (а.с.22).

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, який визнано таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню, а саме у розмірі 17 481,67 грн оскільки правова підстава для примусового стягнення спірних грошових коштів вважається такою, що відпала.

Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» 3% річних суд зазначає наступне.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами ст.ст. 549-552, 611, 625 ЦК України.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і процентів річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За змістом ст.ст. 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Отже, дія ст. 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України. Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України.

У постанові від 23 травня 2018року у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

Таким чином, у справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відтак у даному випадку, розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами встановлено законом, а саме ч.2.ст. 625 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно набутих або збережених грошових коштів, позивачем на підставі ст. 625 ЦК України нараховані 3 % річних у розмірі 47,33 грн, які позивач просить суд стягнути згідно наданого розрахунку.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 79-82, 141, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , безпідставно отримані кошти за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрований в реєстрі за № 32247 від 23.03.2021 року у розмірі 17 481,67 грн (сімнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна гривня шістдесят сім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 47,33 грн (сорок сім гривень тридцять три копійки).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 );

- відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б).

Суддя: Р. Є. Скотар