Ширяївський районний суд Одеської області
19.01.2024 Справа №: 518/25/24 Провадження № 2-о/518/19/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року

Суддя Ширяївського районного суду Одеської області Тарасенко М.С., розглянувши ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до вісімнадцяти років, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до вісімнадцяти років, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 .

Заява мотивована тим, що на утриманні заявника перебуває троє неповнолітніх дітей віком до вісімнадцяти років, оскільки заявник є військовослужбовцем, факт перебування на утриманні трьох дітей віком до вісімнадцяти років має для заявника юридичне значення та в силу підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» породжує у нього виникнення права на звільнення з військової служби, у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до вісімнадцяти років.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суддя вважає, що у відкритті провадження в даній цивільній справі слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений частиною 1 статті 315 ЦПК України.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина 2 статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення цивільних суб`єктивних прав громадян.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2020 року дійшла висновку, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини).

Відповідно в порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 і 7 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється, в тому числі, на публічно-правові спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 КАС України).

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу`військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) - перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років.

Вимоги ОСОБА_3 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання за ним права на звільнення з військової служби. Вони не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Тобто, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з проходженням і звільненням з публічної служби (військової служби), а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц зазначав про недопустимість ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

З огляду на зазначене, заява ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до вісімнадцяти років, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 - не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень частин 1, 5 статті 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, оскільки заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та роз`яснює заявнику, що вирішення цього питання належить до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись ст. ст. 186, 260-261 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту перебування на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до вісімнадцяти років, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 .

Роз`яснити заявнику, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.Тарасенко