РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3935/23

17 січня 2024 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - адвоката Ковальчука С.Л.

представника відповідача - адвоката Остапенка В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина, з 1/6 до 1/3 частки доходу (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем і в них народився син, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/615/22 від 19.07.2022 з відповідача на користь позивачки на утримання спільного неповнолітнього сина, стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач неофіційно працює закордоном (здійснює перевезення пасажирів, багажу за кордон та з-за кордону). Також вказує, що змінився її матеріальний та сімейний стан, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Окрім того, зазначає, що окрім спільної з відповідачем дитини у неї на утриманні перебуває що двоє дітей. Враховуючи наведене вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволені позову, оскільки відсутні підстави для збільшення розміру аліментів. Надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовна заява з приєднаними документами не містить будь-яких доказів про погіршення майнового стану позивачки та покращення матеріального становища відповідача, з моменту прийняття рішення про стягнення з відповідача аліментів на корить позивачки на утримання спільного сина. Відповідач виїжджаючи закордон в основному перевозить гуманітарну допомогу та перевозить громадян, які займаються гуманітарними питанням. Також вказав, що при розгляді справи №564/615/22 судом прийнято до уваги, що відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, що і стало підставою для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку).

Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.18).

Встановлено, що рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/314/22 від 06.04.2022, шлюб між сторонами розірвано (а.с.15-17).

Судом встановлено, з відповідача на користь позивачки на утримання спільного неповнолітнього сина, стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки доходу (заробітку) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.04.2022 і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/615/22 від 19.07.2022 (а.с.40-41).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 191 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даних правовідносинах застосуванню підлягає ч.1 ст.192 СК України, що передбачає зміну розміру аліментів та необхідність доведення відповідних обставин зміни ( позиція Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 р. у справі № 152/100/18).

Під час розгляду позовів про зміну розміру аліментів, застосовуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, а й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). При цьому ч.1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (позиція Верховного Суду України у постанові від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13, у постанові від 14.11.2018 р. у справі № 372/2393/17).

Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідач працює закордоном, що змінився її матеріальний та сімейний стан, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Також зазначила, що окрім спільної з відповідачем дитини, у неї на утриманні перебуває що двоє дітей.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів про те, що матеріальний стан відповідача з моменту прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання спільного сина, покращився, а також і не містять доказів, що матеріальний стан позивачки погіршився, погіршився стан її здоров`я, чи стан здоров`я спільного сина.

Судом встановлено, що відповідач орендує для проживання квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди житлового приміщення між власником та фізичною особою від 10.10.2023 (а.с.45-46).

Встановлено, що відповідач від першого шлюбу має двох дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на яких сплачує аліменти, що враховано при прийнятті рішення №564/615/22 від 19.07.2022 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина, що і стало підставою для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу (заробітку), що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а.с.44), серії НОМЕР_3 (а.с.43), рішенням Костопільського районного суду Рівненської області №564/615/22 від 19.07.2022, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів (а.с.52).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оскільки, матеріальний стан відповідача, з моменту прийняття рішення про стягнення з нього аліментів на утримання спільного неповнолітнього сина не змінився, а доказів протилежного позивачкою не надано, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивачку звільнено від сплати судового збору, а у задоволені позову відмовлено, то судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 76, 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 .

Повне судове рішення складено 22.01.2024.

СуддяО. С. Цвіркун