САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/142/24
Провадження №2/726/93/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22.01.2024 м. Чернівці

Суддя Садгірського районного суду м. Чернівці Асташев С. А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КП МТК «Калинівський ринок» про визнання Наказу КП МТК «Калинівський ринок» № 327/П від 14.12.2023 про припинення трудового договору та звільнення із зазначених у наказі причин та підстав - незаконним, поновлення на посаді начальника об`єктової пожежної охорони, відшкодування моральної шкоди та виплати в розмірі середньомісячного заробітку за вимушений прогул,

У С Т А Н О В И В:

19.01.2024 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву ОСОБА_1 до КП МТК «Калинівський ринок» про визнання Наказу КП МТК «Калинівський ринок» № 327/П від 14.12.2023 про припинення трудового договору та звільнення із зазначених у наказі причин та підстав - незаконним, поновлення на посаді начальника об`єктової пожежної охорони, відшкодування моральної шкоди та виплати в розмірі середньомісячного заробітку за вимушений прогул у якій позивач просить суд:

- поновити його на роботі в КП МТК «Калинівський ринок» з дати звільнення на посаді начальника об`єктової пожежної охорони;

- стягнути із КП МТК «Калинівський ринок» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі;

- стягнути із КП МТК «Калинівський ринок» на його користь моральну шкоду у розмірі, визначеному судом;

- стягнути із відповідача судові витрати.

Така позовна заява того ж дня передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 19.01.2024.

Перевіряючи отриману позовну заяву на відповідність вимогам ЦПК України, доходжу таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Подання позову має відбуватись з дотриманням певних умов, а тому порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Також згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються

Крім того позов повинен містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Так, позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, однак розмір моральної шкоди не вказано, а зазначено, що: «оскільки українським законодавством не передбачено ознак, що визначають максимальний і мінімальний розміри моральної шкоди, прошу суд визначити розмір моральної шкоди самостійно».

Заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди із відповідача позивач, в порушення вимог п.п. 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, у позові не визначає розміру моральної шкоди, не вказує її розрахунку (відносно моральної шкоди), тобто позовна заява не містить зазначення ціни позову. Також позивач не посилається на жодні правові норми, якими обґрунтовує необхідність стягнення моральної шкоди.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).

При цьому, пунктом 4 цієї ж Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Таким чином, заява має містити відомості про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням та докази, що підтверджують позов, отже до заяви повинні бути додані необхідні документи, наприклад, докази причино-наслідкового зв`язку між станом стражданнями позивача та діями, бездіяльністю або рішеннями відповідача, зокрема, докази погіршення фізичного та душевного здоров`я, втрати ділової активності, спокою та рівноваги.

Тому саме позивач повинен визначити розмір моральної шкоди у певній сумі та довести її існування відповідними доказами.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, до позовної заяви не було додано документів, підтверджуючих сплату судового збору, або документів, підтверджуючих підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі: у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як слідує зі змісту позовної заяви та наведених мотивів позивач також заявляє вимогу про стягнення моральної шкоди (та як зазначено вище не вказує суми моральної шкоди).

Таким чином, позивачем у позовній заяві об`єднано декілька вимог, в тому числі вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди.

Враховуючи наведене, позивач звільняється від сплати судового збору лише щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Проте він не звільняється від його сплати щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Так, касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у своїй постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц дійшов до висновку, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, яка визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір повинен бути сплачений на відповідний рахунок Садгірського районного суду м. Чернівці за наступними реквізитами: отримувач коштів Чернів.ГУК/Чернівецька ТГ(Садгірський суд), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37836095, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0024405, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Натомість до матеріалів справи позивачем не долучено квитанції чи іншого документа на підтвердження оплати судового збору у справі, а також не долучено доказів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Таким чином позивачу слід сплатити судовий збір за заявлену вимогу про стягнення моральної шкоди, виходячи із визначеної ним суми моральної шкоди, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач заявляє вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, однак не наводить відповідний розрахунок та не долучає доказів на підтвердження середньої заробітної плати.

ОСОБА_1 вказує у позові, що звертався до бухгалтерії щодо отримання такої довідки, однак доказів такого не долучає.

У разі неможливості отримання доказу позивач повинен вказати підстави з яких він не може отримати такий доказ та долучити докази на підтвердження неможливості його отримання самостійно та подати клопотання про витребування такого доказу судом.

Крім того, слід зауважити, що працівник може звернутися з позовною заявою про поновлення на роботі й оплату за час вимушеного прогулу до місцевого загального суду за місцезнаходженням підприємства (установи, організації) або за зареєстрованим місцем проживання/перебування позивача відповідно до порядку, передбаченого законодавством, в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення (стаття 233 КЗпП України).

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року (стаття 234 КЗпП України).

У своїй заяві доданій до позову позивач просить поновити пропущений строк у зв`язку із хворобою та долучає довідку. Разом із тим, у цій довідці вказано дату її винесення 18 січня 2014 року та вказано про те, що ОСОБА_1 перебував на прийомі у лікаря отоларинголога з 05.01.2024 по 18.01.2024.

Процедура визначення строків для подання позову має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Причини поважності пропуску строку повинні підтверджуватися відповідними доказами бути об`єктивними та перевірятися судом.

Тобто позивачу слід уточнити дані щодо неможливості подачі позову вчасно до суду, а саме подати докази перебування його на лікуванні.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на вищевикладене, позивача слід визначитися із розміром моральної шкоди, навести її розрахунок та підтвердити її існування відповідними доказами; залежно від визначеного розміру моральної шкоди сплатити судовий збір за заявлену вимогу про її стягнення або сформулювати клопотання про звільнення від сплати судового збору із подачею документів на підтвердження відповідних обставин, що дають підстави для такого звільнення від сплати судового збору. Також позивачу слід подати докази на підтвердження неможливості отримання ним довідки про середню заробітну плату та подати клопотання про витребування такого доказу судом, у разі неможливості його отримання. Крім того подати докази на обґрунтування причин пропуску строку на оскарження (оскільки долучена довідка містить неточності).

Враховуючи, що у справі було встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України такий позов слід залишити без руху та надати позивачу строк 7 (сім) днів для усунення недоліків.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

У разі усунення недоліків, позовну заяву в новій редакції необхідно подати разом із доданими до неї документами, оформленими належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.261 ЦПК України, ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, Закону України «Про судовий збір» та керуючись ст.ст. 95, 175 - 177, 185, 261, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до КП МТК «Калинівський ринок» про визнання Наказу КП МТК «Калинівський ринок» № 327/П від 14.12.2023 про припинення трудового договору та звільнення із зазначених у наказі причин та підстав - незаконним, поновлення на посаді начальника об`єктової пожежної охорони, відшкодування моральної шкоди та виплати в розмірі середньомісячного заробітку за вимушений прогул - залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк 7 (сім) днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який рахувати з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що якщо у встановлений строк вказані в ухвалі недоліки не будуть усунені, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута їм.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Асташев