справа № 357/3277/23
головуючий у суді І інстанції Бондаренко О. В.
провадження № 22-ц/824/2893/2024
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання: Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року

за заявою ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Фурсівскої сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000», про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним, -

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора Фурсівскої сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., ТОВ «Агротрейд-2000», у якому просило суд:

поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іншого речового права за договором оренди земельної ділянки від 19 жовтня 2015 року, кадастровий номер :01:024:0008, укладеним ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_1 ;

визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 лютого 2023 року, кадастровий номер :01:024:0008, укладений ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000», право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 лютого 2023 року з номером запису про інше речове право 49313643.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2023 року позов ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 257 ЦПК України, у зв`язку із поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року, у справі № 357/3277/23, провадження № 2-з/357/21/23, шляхом зняття заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації, припинення, зміни права оренди, права суборенди, іншого речового права щодо земельної ділянки площею 1,4627 га кадастровий номер :01:024:0008, що розташована у межах території Білоцерківської МТГ та належить на праві власності ОСОБА_1

29 вересня 2023 року представник відповідача - адвокат Марценюк Л.А. подала заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просила відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовом та подав заяву про забезпечення позову, у якій просив суд: 1) заборонити вчиняти реєстраційні дії відносно спірної земельної ділянки; 2) заборонити відповідачу 1 та відповідачу 3 користуватися спірною земельною ділянкою. Суд першої інстанції частково задовольнив заяву про забезпечення позову. Позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу суду. Суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження. Позивач зрозумів позицію апеляційного суду, а тому подав заяви про залишення позовів без розгляду.

На думку представника відповідача ОСОБА_1 , позивач використовував подання позову виключно для перешкоджання відповідачам ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» користуватися спірною земельною ділянкою.

Також позивач подавав до суду клопотання про витребування доказів, заяву про зміну предмету позову. Розуміючи безпідставність та необґрунтованість свого позову, неможливість у судовий спосіб перешкоджати використання відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» спірної земельної ділянки, позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Такі дії позивача, за доводами представника відповідача, свідчать про наявність суперечливої поведінки, де з одного боку він вчиняв процесуальні дії, подавав процесуальні документи, однак, зрозумівши безпідставність таких дій, подав заяву про залишення позову без розгляду, що є зловживанням процесуальними правами.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без задоволення.

Ухвала мотивована тим, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалою від 25 вересня 2023 року завершив розгляд справи і зобов`язаний був вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем, ухваливши додаткове рішення по справі.

Стороною відповідача до суду першої інстанції були надані належні та допустимі докази понесених судових витрат.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково встановив, що позивач лише скористувався своїм суб`єктивним правом та не надав жодної оцінки діям позивача щодо вчинених ним процесуальних дій, які свідчать про необґрунтованість та суперечливість поведінки, а також про зловживання своїми процесуальними правами.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А. надійшли письмові пояснення, у яких вона додатково зазначила про те, що позивач знову звернувся до відповідачів із новим позовом у справі № 357/12382/23, який обґрунтовано тими ж обставинами та підставами, що і в справі № 357/3277/23, але з іншим предметом позову. У тексті нової позовної заяви позивач самостійно вказав, що вже звертався до відповідачів із позовом у справі № 357/3277/23, у якій позов залишено без розгляду, тому він повторно звертається до суду.

Такі дії, на думку представника відповідача, є додатковим підтвердженням безпідставності первісного позову, зловживанням права на звернення до суду, а тому наявні підстави для покладення судових витрат, понесених відповідачами, на позивача.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Представника ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А. у судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Частиною 5 статті 142 ЦПК України визначено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина 6 статті 142 ЦПК України).

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов у вказаній редакції ЦПК України, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Добросовісні дії позивача, спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист.

Таким чином, необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем необґрунтованих дій.

Саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, яке передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Частиною 1 статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

При цьому процесуальним законом не визначено поняття необґрунтованих дій сторони.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17-ц викладено висновок про те, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. посилалася на те, що позивач використовував подання позову виключно для перешкоджання відповідачу ОСОБА_1 та відповідачу ТОВ «Агротрейд-2000» користуватися спірною земельною ділянкою.

Позивач звернувся до суду з позовом, оскільки вважав, що його право порушене зокрема відповідачем ОСОБА_1 .

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та безумовним правом на доступ до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, яка встановлюється за наслідками розгляду справи.

Відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем допущено зловживання процесуальними правами, шляхом подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору, у спорі, який має очевидно штучний характер або того, що позов поданий до не належного відповідача та без будь-яких належних чи допустимих доказів.

Звернення до суду з позовом та подальше залишення такого позову без розгляду за заявою позивача саме по собі не може розцінюватися як суперечлива поведінка позивача та зловживання ним своїми процесуальними правами.

Посилаючись на повторне звернення ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» до суду з новим позовом у справі № 357/12382/23, який обґрунтовано тими ж обставинами та підставами, що і в справі № 357/3277/23, представник ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. сама ж і зазначила, що цей новий позов має інший предмет.

За змістом частини 9 статті 141 ЦПК України суд має право покласти на сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору лише у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

Оскільки такі факти відповідачем у заяві про ухвалення додаткового рішення не наведені та не обґрунтовані, а судом першої інстанції вони не встановлені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ? адвоката Марценюк Лесі Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська