УХВАЛА

12 січня 2024 року

м. Київ

справа № 127/21661/21

провадження № 61-134ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 серпня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просила встановити постійний безоплатний земельний сервітут на земельну ділянку, площею 0,0011 га, з кадастровим номером :03:022:0240, яка розташована по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на право проходу для обслуговування (проведення поточного і капітального ремонту) частини належного їй житлового будинку під літ. "А", прибудови літ. "А1" за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивував тим, що вона є власником частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та співвласником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0292 га, кадастровий номер :03:022:0238. Співвласником цього ж житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_4 . Власниками суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,0152 га, кадастровий номер :03:022:0240, є ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . Межа земельної ділянки між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 проходить на відстані менше одного метра від її житлового будинку з прибудовами, внаслідок чого вона не має можливості обслуговувати стіни житлового будинку та проводити їх поточний, капітальний ремонт, який є необхідним через руйнування будинку. З метою врегулювання питання 01 липня 2021 року вона надіслала на адресу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проєкт договору земельного сервітуту з планом, на якому відображено можливий варіант його встановлення на площу земельної ділянки. Лист був отриманий, але відповіді від ОСОБА_1 і ОСОБА_3 вона не отримала.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року, позов ОСОБА_2 задоволено. Встановлено постійний безоплатний земельний сервітут на земельну ділянку, площею 0,0011 га, з кадастровим номером :03:022:0240, яка розташована по АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , на право проходу для обслуговування (проведення поточного і капітального ремонту) частини житлового будинку під літ. "А" , прибудови літ. "А1" за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 , згідно з додатком № 2 варіанту № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 658 від 24 листопада 2022 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський центр судових експертиз».

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 30 грудня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 серпня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання протиправним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 127/21661/21 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 серпня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про встановлення земельного сервітуту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат