КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/4140/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. від 07.08.2023 року зареєстрований у реєстрі за № 1257 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості у розмірі 2 408 010 грн 61 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 15 000 грн 00 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Разом із позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О. С. від 07.08.2023 року зареєстрований у реєстрі за № 1257 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості у розмірі 2 408 010 грн 61 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 15 000 грн 00 коп. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, що ведеться приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Телявським А.М..

В обґрунтування заяви вказував, що наявні обґрунтовані підстави побоюватися, що у випадку продовження виконавчих дій оспорюваний виконавчий напис № 1257 від 07.08.2023 року буде виконаним та, як результат, буде списано кошти з заробітної плати, що унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, у разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що наявні всі законні підстави для застосування заходу забезпечення позову, а тому просить суд застосувати захід забезпечення позову, передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - зупинити стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, просить заяву задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 1257, вчиненого 07 серпня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим Олексієм Сергійовичем у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 08.08.2023.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Футорян Світлана Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 .. Також просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

ПАТ АБ «Укргазбанк» вважає ухвалу суду першої інстанції необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача.

Вказувала, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції та заява про забезпечення позову є необгрунтованими щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.

В оскаржуваній ухвалі не вказано обґрунтованих припущень про те, як невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що в провадженні виконавчої служби перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 від 08.08.2023 року по виконанню виконавчого напису № 1257, вчиненого 07.08.2023 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. про стягнення із ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 36-К/21-VIP від 04.06.2021 року укладеним з Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк». Враховуючи характер спору, що виник, а також те, що вказані дії можуть привести до утруднення виконання рішення суду, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення заяви.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Одним із видів забезпечення позову, визначених п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржений боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. При встановленні зазначеної відповідності, слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до п. 4 постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому, ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Встановлено, що в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович, приватний виконавець Телявський Анатолій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Предметом даного позову є наявність чи відсутність підстав щодо виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. від 07.08.2023 року зареєстрованого у реєстрі за № 1257 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості у розмірі 2 408 010 грн 61 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 15 000 грн 00 коп..

Встановлено, що разом із позовом позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просив забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О. С. від 07.08.2023 року зареєстрований у реєстрі за № 1257 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" заборгованості у розмірі 2 408 010 грн 61 коп. та витрат по вчиненню виконавчого напису у розмірі 15 000 грн 00 коп. у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, що ведеться приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Телявським А.М..

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Позивач зазначив, що спір, з приводу якого подано позовну заяву, стосується правомірності виконавчого документа, на підставі якого здійснюється стягнення з її доходів, то застосування заходів забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів.

Позивач вважає, що з урахуванням того, що 09.08.2023 року приватним виконавцем Телявським А.М. здійснено опис та арешт предмета стягнення - автомобіля марки Mercedes-Benz, модель GLS 400, загальний легковий універсал, номер шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2021 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та фактично передано предмет стягнення представникам ДП «Сетам» для проведення його реалізації, є необхідність невідкладно вжити заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції, зазначає, що позивачем надано докази здійснення відповідних виконавчих дій спрямованих на виконання за виконавчим написом, який оскаржується боржником в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, оскільки застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, який оскаржується боржником у судовому порядку, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У разі задоволення позову невжиття такого виду забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. До того ж, даний вид забезпечення позову не завдасть збитків відповідачу та не порушує права третіх осіб, які не є учасниками справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановляючи оскаржувану ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування наявності правових підстав (з посиланням на відповідні докази) для застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, не зазначив, яким чином вжиття саме таких заходів забезпечення позову буде гарантією задоволення законних вимог позивача, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявником обґрунтовані ризики того, що в разі продовження стягнення зі ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, у випадку задоволення її позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, виконання рішення буде істотно ускладненим.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову є необгрунтованою щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 колегія суддів дійшла висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «24» січня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник