Є.у.н.с.с.512/632/23
Провадження №2/512/58/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

за участю

представника позивача адвоката Савченка С.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Подільського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Савранської селищної ради Одеської області про визнання права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Савранської селищної ради, обгрунтовуючи вимоги тим, що з жовтня 1976 року по серпень 1997 року він перебував у членах колгоспу «Імені 50-річчя Великого Жовтня», розташованого в с.Йосипівка, Савранського району, Одеської області, який в подальшому було реорганізовано в КСП «Нива», а згодом в ТОВ «Нива». Загальними зборами уповноважених КСП «Нива» від 30.06.1995р. затверджено список громадян-членів цього КСП, які мають право на отримання земельної частки (паю), до якого було внесено і позивача, а рішенням Бакшанської сільської ради народних депутатів Савранського району Одеської області від 28.08.1995р. КСП «Нива» видано державний акт на право колективної власності на землю. У 1996 році він отримав сертифікат серії ОД №0115113 на право на земельну частку (пай) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували у колективній власності КСП «Нива». У травні 2023 року позивач дізнався про те, що розпорядженням Савранської РДА від 21.02.2000р. №34/А-2000 на підставі рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000р. цей сертифікат визнано недійсним. Позивач також зазначає, що на момент отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) він мав прізвище « ОСОБА_3 », яке у грудні 2004 року змінив на « ОСОБА_4 ». На думку позивача, його було безпідставно позбавлено права на земельну частку (пай), у зв`язку з чим він просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах в землях колишнього КСП «Нива».

Відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивачем пропущено строк, в межах якого особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права, а його твердження про те, що про порушення своїх прав він дізнався лише у 2023 році не відповідає дійсності (а.с.28-30).

Представник позивача адвокат Савченко С.М. подав до суду відповідь на відзив, в якій виклав свою правову позицію стосовно того, чому в даному випадку наслідки спливу строку позовної давності не підлягають застосуванню, а також зазначив, що відповідно до рішення Савранської селищної ради Одеської області від 10.12.2020р. №23-УІІІ після реорганізації сільських рад Савранського району шляхом приєднання до Савранської селищної ради остання є правоприємником сільських рад, і тому землі колишньої Осичківської сільської ради надаються у приватну власність із земель запасу сільськогосподарського призначення Савранської селищної ради (а.с.37-38).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував того, що позивач мав право на земельну частку (пай), але він не скористався цим правом та пропустив строк, в межах якого особа має право звернутися до суду.

Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Позивач надав до суду копію трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 , заповненої 20.07.1978р., в якій є запис із зазначенням дати 10.11.1975р. про прийняття його в члени колгоспу «Імені 50-річчя Великого Жовтня» на посаду тракториста. У вказаній трудовій книжці є відомості про те, що 01.07.1992р. його було переведено на посаду слюсаря, а 07.08.1997р. звільнено у зв`язку з переходом на інше місце роботи (а.с.20).

Колгосп ім.50 річчя Великого Жовтня, розташований в с.Йосипівка, Савранського району, Одеської області, у 1993 році було реорганізовано в КСП «Нива», а в 2000 році - в ТОВ «Нива», що підтверджується архівною довідкою Подільської РДА від 08.06.2023р. №08.6-06-02/222 (а.с.17).

Згідно архівної довідки від 08.06.2023р. №08.6-06-02/220 у списку громадян-членів КСП «Нива» с.Йосипівка, Савранського району, Одеської області, що мають право на отримання земельної частки (паю), затвердженого рішенням загальних зборів уповноважених КСП «Нива» від 30.06.1995р., значиться ОСОБА_5 ; в журналі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих Савранською РДА по КСП «Нива», є запис від 30.09.1996р. за №111 про виготовлення сертифікату на земельну частку (пай) серії ОД №0115113 на ім`я ОСОБА_5 та отримання його за підписом; поряд є запис від 21.02.2000р.: «незаконно включений до списку до державного акту громадян-членів КСП «Нива». Підстава: протест прокурора від 02.02.2000р. №57/2000р., рішення загальних зборів КСП «Нива», протокол №1 від 25.01.2000р.» (а.с.15).

28.08.1995р. Бакшанською сільською Радою народних депутатів Савранського району Одеської області прийнято рішення про передачу КСП «Нива» в колективну власність та постійне користування земельних ділянок згідно експлікації для виробництва товарної продукції та про видачу КСП «Нива» державного акту на землю згідно опису (а.с.16).

На підставі рішення Савранської районної державної адміністрації від 24.05.1996р. №97 позивачу було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0115113, зареєстрований 30.09.1996р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №111, за яким йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нива», розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.12).

В матеріалах справи є копія розпорядження Савранської РДА від 21.02.2000р. №34/А-2000 про визнання недійсними сертифікатів на право на земельну частку (пай) працівників соціальної сфери с.Йосипівка (згідно рішення загальних зборів КСП «Нива» від 25.01.2000р.) (а.с.18), а також архівний витяг зі списку працівників соціальної сфери с.Йосипівка, сертифікати яких на право на земельну частку (пай) являються недійсними, який є додатком до вказаного розпорядження РДА, та в якому під №50 значиться позивач (а.с.19).

Згідно свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії НОМЕР_2 , виданого 09.12.2004р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Савранського районного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 змінив своє прізвище на « ОСОБА_4 », про що в Книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 08.12.2004р. зроблено запис за №4 (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, будучи членом КСП «Нива», був позбавлений права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», також встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Виходячи з аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що право на земельну частку (пай) виникає саме з моменту передачі державного акта конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа. Тобто, особа набуває право на земельну частку (пай) за умови, якщо на момент передачі державного акта на землю, вона залишалась членом відповідного сільськогосподарського підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 28.01.2009р. у справі №6-17012св08.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення про видачу КСП «Нива» державного акту на землю було прийнято 28.08.1995р., а в члени колгоспу «Імені 50-річчя Великого Жовтня», який у 1993 році було реорганізовано в КСП «Нива», позивача було прийнято 10.11.1975р. При цьому, відомості про виключення позивача з членів колгоспу в матеріалах справи відсутні.

Виникнення права особи на земельну частку (пай) не залежить від кількості років її перебування у членстві відповідного сільськогосподарського підприємства, трудового стажу, характеру виконуваної роботи, кількості трудоднів, виробленого мінімуму вихододнів або соціальної чи іншої сфери, в якій особа працювала. Інших умов, необхідних для виникнення права на земельну частку (пай), крім перебування особи у членстві відповідного сільськогосподарського підприємства на момент отримання ним державного акта на землю, чинним національним законодавством не передбачено.

Таким чином, на момент розпаювання землі та передачі державного акта на право колективної власності на землю КСП «Нива» позивач залишався його членом та був включений до списку, що додається до державного акта, а також отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв`язку з чим не може бути позбавлений права на земельну частку (пай).

Відповідно до абз.3 п.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в землях колективної власності колишнього КСП «Нива».

При вирішенні питання щодо застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем, суд керується вимогами ч.4 ст.263 ЦПК України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 03.11.2021р. по справі №540/1100/18 дійшов такого висновку.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому, поняття «позовна» має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права.

Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Таким чином, оскільки право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним, строк на його реалізацію законодавством не встановлено, а відтак воно підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.09.2021р. по справі №181/257/19.

Враховуючи викладене, наслідки спливу строку позовної давності застосуванню не підлягають.

Керуючись ст.1, абз.3 п.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ч.1 ст.15, ч.1 п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , право на земельну частку (пай) розміром 4,51 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель, переданих у колективну власність колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства (КСП) «Нива», що знаходилось в с.Йосипівка, Савранського (нині Подільського) району, Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.1 ст.354, ч.1 ст.355 ЦПК України).

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного

суду Одеської області Бростовська Н.О.