Справа № 544/2345/23
Номер рядка звіту 52
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 січня 2024 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю:

секретаря Киричевської В.М.,

учасників справи:

представника позивача адвоката Садового В.В., відповідачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Скородєда С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказала, що 15 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем маркиFORD FOCUS, р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною другорядної дороги вул. Густинська в м.Прилуки Чернігівської області в напрямку с.Замістя Прилуцького району, на перехресті нерівнозначних доріг вул.Густинська-Боброва в м.Прилуки, порушила вимоги п.16.1 Правил дорожнього руху України, а саме: у разі вимкнення світлофора або його роботи в режимі миготіння сигналу жовтого кольору та відсутності регулювальника перехрестя вважається нерегульованим і водії повинні користуватися правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками; п.16.11 Правил дорожнього руху України, а саме: на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, внаслідок чого на вищевказаному перехресті допустила зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , що рухався головною дорогою, проїзною частиною вул.Боброва м.Прилуки в напрямку вул. Котляревського м.Прилуки Чернігівської області.

Під час даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, p.н. НОМЕР_2 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому плечового кінця правої ключиці зі зміщенням відламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №271 від 30.12.2021 відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня, а сам автомобіль, належний на праві власності ОСОБА_2 - значні механічні пошкодження. За даним фактом інформація про ДТП була 16.10.2021 внесена до ЄРДР за №0001065 Прилуцьким РВП ГУНП в Чернігівській області за ч.1 ст.286 КК України. У подальшому водію автомобіля FORD FOCUS, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та обвинувальний акт відносно неї було направлено до суду. 26.04.2023 Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області визнав ОСОБА_1 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначив їй покарання у виді виправних робіт на строк 1 (один) рік за місцем роботи засудженої з відрахуванням у дохід держави із суми заробітку засудженої в розмірі 15 відсотків, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 16.06.2023, коли Чернігівський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу захисника засудженої без задоволення. Отже, дорожньо-транспортна пригода, в ході якої неповнолітній ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження та зазнав значних механічних ушкоджень автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_2 , належний на праві власності ОСОБА_2 , сталася з вини водія ОСОБА_1 , яка керувала належним їй автомобілем FORD FOCUS, р.н. НОМЕР_3 . З моменту вчинення зазначеної ДТП водієм ОСОБА_1 будь-які відшкодування матеріальних та моральних збитків не проводились. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП була застрахована відповідно полісу обов`язкового страхування в ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці заподіяно, як матері потерпілого, матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_3 як за місцем проживання так і в Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» (оплата проїзду, придбання медичних препаратів, оплата медичних послуг), що становить в загальній сумі 14667грн та підтверджується відповідними товарними чеками, квитанціями. Крім цього сину позивачці ОСОБА_5 даною дорожньо-транспортною пригодою та отриманням тілесних ушкоджень в результаті ДТП спричинено моральну (немайнову) шкоду, яку позивачка визначає в розмірі 20000 гривень. Сама моральна шкода заподіяна її сину полягає в наступному. Під час ДТП хлопчик перелякався та отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому плечового кінця правої ключиці зі зміщенням уламків, яке згідно висновку судово-медичної експертизи №271 від 30.12.2021 відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше ніж на 21 день. Отримання тілесного ушкодження супроводжувалось сильним болем, син позивачки був змушений тривалий час лікуватися та витрачати час на відновлення, що само по собі стало причиною тривалих моральних та душевних страждань. На період лікування та відновлення був порушений його життєвий уклад, він не мав змоги повноцінно спілкуватися з рідними та друзями, допомагати по господарству, відвідувати школу. Крім цього пошкодженням автомобіля, який не підлягає відновлювальному ремонту у зв`язку із економічною недоцільністю, позивачці заподіяно матеріальної шкоди на суму 355989,76 гривень, з яких ПАТ «Страхова компанія ПЗУ Україна» було відшкодовано 120000 гривень, залишок невідшкодованої шкоди становить 235989,76 гривень. За транспортування пошкодженого автомобіля з м.Прилуки до м.Пирятин позивачкою було сплачено кошти в сумі 4000 гривень. За проведення оцінки майна, визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, позивачкою було сплачено кошти в сумі 3000 гривень, які підлягають стягненню з винуватої сторони. Пошкодженням належного позивачці автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_4 , позивачці завдано також моральної (немайнової) шкоди, яка полягає в наступному. Її сім`я тривалий час не мала засобу для пересування, для поїздок в лікарню, в м.Київ для лікування сина вони змушені були просити в користування автомобіль у друзів, відмова відповідачки у відшкодуванні збитків спричиняла позивачці душевні страждання та хвилювання, як і саме приведення автомобіля в непридатний стан. Розмір моральної шкоди, заподіяної їй пошкодженням автомобіля, позивачка оцінює в 20000грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди, завданої позивачці та її сину ОСОБА_6 , підтвердженої документально, склала 257656,76 гривень, моральної (немайнової) шкоди - 40000 гривень. При визначенні саме такого розміру моральної (немайнової) шкоди позивачка врахувала вимоги розумності та справедливості, а також ті обставини, що відповідачка має постійне місце роботи та доходи, в добровільному порядку здійснювати відшкодування не бажає. Крім того для юридичного захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивачкою було укладено письмову угоду з адвокатом за №16/23 від 03.08.2023, згідно якої за підготовку і подачу позову до суду та подальшу участь в його розгляді в суді позивачкою було сплачено 15000 гривень. З огляду на зазначене позивачка просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 257656,76 гривень, відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 40000 гривень; а також витрати на правничу (юридичну) допомогу в розмірі 15000 гривень; судові витрати просить покласти на відповідача.

03.11.2023 від представника відповідачки адвоката Скородєда С.І. надійшов відзив на позов, згідно якого просить у задоволенні позову відмовити повністю з огляду на таке. Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПАТ "СК"ПЗУ УКРАЇНА", що підтверджується полісом №ЕР.202069451 від 03.12.2020. Згідно копії довідки АТ КБ Приват банк 23.11.2021 позивачка отримала страхове відшкодування в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 120000грн. Позивачем долучено до позовної заяви копію звіту №0910-21 від 08.11.2021 про оцінку майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 . Відповідно копії доданого звіту вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля, визначається рівним ринковій вартості на дату пошкодження і становить 355989,76грн, оскільки менша ніж вартість відновлювального ремонту, яка становить 459110,85грн. Представник відповідачки у відзиві зазначає, що при проведенні оцінки майна суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_7 взагалі не використовував для порівняння дані про ринкову вартість транспортного засобу, який є предметом оцінки. Крім того зазначений звіт не містить інформацію про вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Взагалі суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 такі дослідження не проведені. Крім того сам огляд автомобіля позивача проведений 20.10.2021, про що складено відповідний протокол, тобто у день складання договору №14/10-21 між позивачем та СОД ОСОБА_7 , і звісно відповідач належним чином, у відповідності до п. 5.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» не повідомлена та не змогла прийняти участь в огляді транспортного засобу позивача. Будь-яких доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача про проведення оцінки транспортного засобу до позовної заяви не додано. Звіт про оцінку майна не є автотоварознавчою експертизою (дослідженням), є неповним, необ`єктивним, необґрунтованим і тому не є відповідним доказом у цій справі. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем ОСОБА_1 витрат в сумі 4000грн на перевезення належного позивачу автомобіля є безпідставними, вони повинні бути відшкодовані страховою компанією. Також представник відповідачки зазначає, що залучення суб`єктів оціночної діяльності, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено. Тому вимоги позивача про відшкодування витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в сумі 3000грн до відповідача ОСОБА_1 є безпідставними, або повинні буди стягнуті зі страхової компанії. Матеріальні витрати позивача в сумі 14667грн, понесені нею у зв`язку з лікуванням її сина, підлягають стягненню зі страхової компанії. Що стосується моральної шкоди, то зазначена позивачем сума у 40000грн нічим необґрунтована, та будь якими доказами не підтверджена, а тому підстави для задоволення вимог позову щодо стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні. Необґрунтованими є і вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 15000грн, оскільки вони є неспівмірними зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Тим більше, що представник позивача приймав участь у розгляді кримінального провадження в якості представника потерпілого і повністю знайомий із фактичними обставинами справи.

05.12.2023 від представника позивачки адвоката Садового В.В. надійшла уточнена позовна заява, згідно якої в якості співвідповідачів вказано ОСОБА_1 та Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Згідно уточнених позовних вимог позивачка просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь відшкодування заподіяної матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 242989,76грн; стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на її користь відшкодування заподіяння матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 14667грн; стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на її користь відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 40000грн; стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на її користь витрати на правничу (юридичну) допомогу в розмірі 15000грн; судові витрати просить покласти на відповідачку.

07.12.2023 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачки, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

02.01.2024 від представника відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Роменської Т.А. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.03.12.2020 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та страхувальником ОСОБА_1 був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.202069451 (далі Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб автомобіль FORD FOCUS, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 16.10.2021 ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про дорожньо - транспорту пригоду, що сталась 15.10.2021, та 03.11.2021 із заявою про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище події, за пошкоджений транспортний засіб Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_4 . 23.11.2021 страховиком на банківські реквізити позивача, на підставі її заяви, було виплачено страхове відшкодування, визначене відповідно до закону, а саме матеріальну шкоду у розмірі 120000,00 грн. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються викладеними у позовній заяві доводами позивача, а отже не підлягають доказуванню. Щодо вимог позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної із лікуванням, представник відповідача зазначила наступне. Позивач просить суд стягнути із ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на свою користь матеріальні збитки які полягають у відшкодуванні вартості лікування її сина ОСОБА_8 у розмірі 14667,00грн. Проте позивач не зверталася з заявою до страховика про відшкодування витрат на лікування, також не було надано обов`язкових документів, що підтверджують витрати на лікування. Особа, яка звертається з вимогою про відшкодування шкоди завданої здоров`ю внаслідок ДТП, має надати страховику документи відповідного закладу охорони здоров`я, в якому проводилося лікування такої особи, в яких мають бути зазначені медичні препарати та їх назви, які використовувались для лікування. Якщо придбання таких препаратів здійснювалося безпосередньо потерпілим, то він має надати страховику оригінали чеків, квитанцій про придбання лікарських препаратів. Саме такі документи є підставою для розгляду питання про відшкодування витрат у зв`язку із лікуванням потерпілого, оскільки дають змогу встановити факт придбання ліків та необхідності використання медичних препаратів під час лікування травм та ушкоджень, які були завдані внаслідок ДТП. Чеки та інші платіжні документи, що підтверджують витрати на лікування, мають відповідати нормам закону, зокрема ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тобто мають бути первинними документами бухгалтерського обліку. Для отримання потерпілим страхового відшкодування по витратах на лікування необхідні наступні вимоги: наявність оригінальних фіскальних та/або товарних чеків, які видані відповідним суб`єктом та оформлені належним чином; необхідність понесених витрат повинна бути підтверджена відповідними лікарськими скеруваннями, епікризами, листками, лікарських призначень та іншими медичними документами відповідного характеру, що крім іншого встановлюють причинно-наслідковий зв`язок із ДТП Таким чином, лише при сукупності цих критеріїв страховиком можуть бути відшкодовані документально підтверджені витрати на лікування, що підтверджують зміст майнових вимог позивача. Отже вимоги позивача щодо виплати страхового відшкодування без дотримання вимог, встановлених у Законі, є такими, що суперечать нормам Закону та з урахуванням зазначених обставин, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» немає правових підстав для виплати страхового відшкодування за Полісом № ЕР.202069451.

У судовому засіданні представник позивачки адвокат Садовий В.В. просив уточнені позовні вимоги задовольнити. Наголосив на тому, що вимога позивачки щодо стягнення моральної шкоди за пошкоджене авто належним чином обґрунтована у позовній заяві. Також зазначив, що після сплати повної вартості за пошкоджене авто за виключенням 120000грн, які були виплачені страховиком, вони з позивачкою не будуть заперечувати, щоб залишки її авто були передані відповідачці. Стосовно стягнення з відповідачки розміру витрат на правову допомогу покладається на розсуд суду, проте вважає даний розмір цілком обґрунтованим.

Представник відповідача адвокат Скородєд С.І. зазначив, що відповідачка визнає позовні вимоги частково, зокрема, що стосується моральної шкоди за тілесні ушкодження дитини відповідачка визнає, готова сплатити 20000грн, що стосується моральної шкоди позивачці за пошкодження її авто вони не визнають в повному обсязі, оскільки це нічим не обґрунтована шкода, позивачкою не надано ніяких доказів на її підтвердження. До позовної заяви позивачем долучено Звіт суб`єкта оціночної діяльності Кузьменка, проте в Звіті відсутня інформація про вартість транспортного засобу після ДТП, таке дослідження взагалі не проводилося Кузьменком. Крім цього огляд авто був проведений на 5-й день після ДТП, відповідач не була повідомлена про дату огляду авто. Звіт про оцінку майна не є товарознавчою експертизою, вартість залишків авто у Звіті не встановлено. Цей Звіт взагалі не може розглядатися судом як доказ. Витрати за евакуацію авто повинні стягуватися зі страховика (ст. 29 ЗУ «Про страхування»). Витрати за проведений огляд авто повинні стягуватися також зі страховика, а не з відповідачки. Щодо повернення транспортного засобу відповідачці заперечував, не готові піти на такі вимоги. Що стосується вимог про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу, то покладається на розсуд суду, але вважає цей розмір завищеним, про що він зазначав у своєму відзиві.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала думку свого представника, підтвердила, що згодна сплатити моральну шкоду, завдану ОСОБА_3 в розмірі 20000грн.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд уважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин.

Згідно копії вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч.1 ст.286 КК України. Даним вироком суду встановлено, що 15 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки FORD FOCUS, р.н. НОМЕР_1 , та рухаючись проїзною частиною «другорядної дороги» вул. Густинська в м. Прилуки в напрямку с. Замістя Прилуцького району, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Густинська Боброва в м. Прилуки порушила вимоги п. 16.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого на вищевказаному перехресті допустила зіткнення з автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався «головною дорогою», проїзною частиною вул. Боброва м. Прилуки в напрямку вул. Котляревського м. Прилуки Чернігівської області. Під час даної ДТП пасажир автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_4 , неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому плечового кінця правої ключиці зі зміщенням відламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 271 від 30 грудня 2021 року відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня. Вирок набрав законної сили 16 червня 2023 року (а.с.12-13).

В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вказаний вирок є обов`язковим для суду в частині того, що 15.10.2021 ДТП дійсно мала місце та вчинена вона ОСОБА_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT, № шасі НОМЕР_6 , р.н. НОМЕР_4 (а.с.10).

Оскільки належність транспортного засобу FORD FOCUS, р.н. НОМЕР_1 , на праві власності ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП визнається самою відповідачкою, зазначене не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Цивільна відповідальність відповідачки ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що підтверджується копією Полісу № ЕР.202069451 від 03.12.2020 (а.с.67).

Згідно копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» 23.11.2021 позивачка ОСОБА_2 отримала страхове відшкодування від ПАТ «СК «ПЗУ Україна» в сумі 120000грн (а.с.32).

Відповідно до копії Звіту №0910-21 від 08.11.2021 про незалежну оцінку майна, визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, виконаного ФОП ОСОБА_7 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, № шасі НОМЕР_6 , р.н. НОМЕР_4 , визначався рівним ринковій вартості на дату пошкодження і становить 355989,76грн, оскільки сума менша ніж вартість відновлювального ремонту, яка становить 459110,85грн (а.с.14-20).

Водночас, відповідачка та її представник заперечували вартість матеріального збитку, визначеного згідно звіту №0910-21 від 08.11.2021 про незалежну оцінку майна в розмірі 355989,76грн.

Суд оцінюючи докази, на підтвердження розміру матеріального збитку (шкоди), завданої власнику дорожньо-транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT, р.н. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що мала місце 15.10.2021, звертає увагу на те, що звіт №0910-21 від 08.11.2021 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, № шасі НОМЕР_6 , р.н. НОМЕР_4 ) виконаний з урахуванням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» № 2718-III від 12.07.2001, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Мінюстом, Фондом державного майна, реєстр. № 724/16740 від 04.08.2009, на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 20.10.2021, складеного оцінювачем ОСОБА_7 (а.с.21).

Суд не погоджується з доводами представника відповідачки, що зазначений вище звіт є необґрунтованим та взагалі не є доказом, а тому не повинен прийматися до уваги судом.

Звіт №0910-21 від 08.11.2021 про незалежну оцінку майна є доказом, проте Звіт є неповним, оскільки не містить інформації про вартість транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, № шасі НОМЕР_6 , р.н. НОМЕР_4 , після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.30.2 ст.30 Закону України №1961-IV, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди неможливо, оскільки у Звіті про незалежну оцінку майна №0910-21 від 08.11.2021 відсутня інформація про вартість автомобіля після ДТП, таке дослідження оцінювачем ОСОБА_7 не проводилося.

Натомість, згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому вимоги позивачки про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 залишку невідшкодованої шкоди в розмірі 235989,76грн не підлягають задоволенню, оскільки сума 235989,76грн не відповідає тому розміру шкоди, який в даному випадку повинен визначатися згідно п.30.2 ст.30 Закону України №1961-IV.

Пропозиція представника позивача, заявлена у судовому засіданні щодо передачі залишків транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT відповідачці, у разі сплати нею повної вартості за пошкоджений транспортний засіб є безпідставною, оскільки зазначене не передбачене жодною нормою законодавства України.

Вимоги позивачки про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу в сумі 3000грн також задоволенню не підлягають, оскільки дана вимога є похідною від вимоги позивачки про стягнення залишку невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 235989,76грн, яка задоволенню не підлягає.

Вимога позивачки про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 витрат за транспортування пошкодженого автомобіля з м. Прилуки до м. Пирятин в розмірі 4000грн також не підлягає задоволенню, оскільки згідно ст. 29 Закону України №1961-IV, якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Отже витрати позивачки на транспортування автомобіля з місця ДТП повинні бути відшкодовані страховиком.

Також позивачка в позовній заяві зазначає, що внаслідок ДТП їй заподіяно, як матері потерпілого, матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , як за місцем проживання, так і в Державній установі «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» на загальну суму 14667грн, в яку позивачкою включені витрати на оплату проїзду, придбання медичних препаратів, оплату медичних послуг.

Згідно копії довідки від 16.10.2021, виданої лікарем-травматологом КП «Пирятинська лікарня Пирятинської міської ради» ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога поліклінічного відділення КП «Пирятинська лікарня» з 16.10.2021 з діагнозом: «Закритий перелом акроміального кінця правої ключиці» (а.с.11).

Позивачкою надано розрахунок витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 , зокрема, надано довідку КП «Прилуцька центральна міська лікарня» про те, що ОСОБА_3 , 2010 р.н., звертався до лікаря травматолога КНП «ПЦМЛ» 15.10.2021 о 20 год 30 хв з діагнозом: «Закритий перелом акроміального кінця правої ключиці». Згідно товарного чеку СПД « ОСОБА_10 » від 16.10.2021 за медичні препарати сплачено 1362,40грн; чеку № 44227 від 26.11.2021 ТОВ «Фармація Полтави» сплачено за «Кальцій Д3 Нікомед» 146,00грн; товарного чеку № 17 від 19.10.2021 та квитанції ТОВ «НоваПей» від 20.10.2021 сплачено за бандаж 780грн; квитанціями Державної установи «Інститу травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» від 26.11.2021 про оплату від ОСОБА_3 на суму 130,00грн та 440,00грн за медичні послуги, від 01.12.2021 та від 08.12.2021 від ОСОБА_3 прийнято оплату в сумі 3450грн та 3450грн за реабілітаційні послуги (а.с. 36-37). Таким чином загальна сума витрат на лікування ОСОБА_3 становить 9758,40грн (146грн + 1362,40грн + 130грн + 780грн + 3450грн + 3450грн + 440грн).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону України № 1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно п. 24.1 ст.24 Закону України № 1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

З огляду на вищезазначені норми законодавства, понесені позивачкою витрати на лікування її сина ОСОБА_3 внаслідок ДТП, відшкодовуються страховиком.

Згідно копії Полісу № ЕР.202069451 від 03.12.2020 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000,00грн(а.с.67).

Тому з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» належить стягнути на користь позивачки понесені нею витрати на лікування її сина ОСОБА_3 в загальній сумі 9758,40грн.

Натомість, не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» витрат за послуги таксі та заправку автомобіля для поїздок в м. Київ, які позивачка включила до витрат на лікування свого сина, оскільки надані позивачкою чеки за послуги таксі та заправку автомобіля, як зазначає позивачка для поїздок в м.Київ до Інституту травматології (а.с.38-39), суд не вважає належними доказами, оскільки позивачкою не доведена мета цих поїздок саме для лікування її сина, тому в цій частині позовних вимог до відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» належить відмовити.

Позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачці моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_1 за полісом № ЕР.202069451 не передбачено виплати страхового відшкодування за завдану моральну шкоду, наявні правові підстави для відшкодування завданої позивачці моральної шкоди безпосередньо відповідачем ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачці в результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку із пошкодженням її майна, яка виникла з вини ОСОБА_1 , що встановлено вироком суду, який набрав законної сили, суд виходить з того, що сім`я позивачки тривалий час не мала засобу для пересування, зокрема, для поїздок в лікарню в м. Київ для лікування сина, а приведення автомобіля в непридатний стан спричинило позивачці душевні хвилювання.

Отже, виходячи з наведених вище обставин, та керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачці за пошкодження її автомобіля, слід визначити у розмірі 5000 гривень, який є достатнім та співмірним із завданою шкодою.

Натомість вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди її сину ОСОБА_3 у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 20000грн підлягають задоволенню в повному обсязі, зважаючи також на визнання даної вимоги відповідачкою.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи все вищевикладене суд зазначає, що з відповідача ПрАТ«Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає стягненню 9758,40грн, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 25000грн, в іншій частині вимог до відповідачів належить відмовити.

Також позивачка просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Заявлений позивачкою розмір витрат на правничу допомогу в сумі 15000грн, яка згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку (а.с.42) полягала у зустрічі, консультації клієнта, узгодженні правової позиції, ознайомленні з матеріалами, вивченні нормативної правової бази, копіюванні документів, підготовці та подачі позовної заяви, а також участь захисника у судових засіданнях згідно протоколу судових засідань.

Представник позивачки виконав взяті на себе зобов`язання та надав позивачці визначену договором правничу допомогу, що підтверджується копією угоди на представництво інтересів у цивільній справі № 16/23 від 03.08.2023 (а.с.41), квитанцією №16/23 від 15.09.2023 (а.с.43).

Враховуючи викладене, на підставі ч.2 ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 задоволено частково, то понесені позивачкою судові витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_1 задоволено на 8,8% (25000грн задоволено судом х 100% ?282989,76грн просив стягнути позивач = 8,8%), тому з відповідачки належить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1320грн з розрахунку: 8,8% х 15000грн?100% = 1320грн.

Керуючись ст.6-13, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 9758 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1320 (одна тисяча триста двадцять) гривень, а всього стягнути 26320 (двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.01.2024.

Дані позивачки ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Дані відповідачки ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Дані відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", , м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40.

Суддя Н.В.Нагорна