Справа № 485/1328/23
Провадження № 2/485/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі -ТОВ "ФК "Артеміра-Ф") звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 21 вересня 2019 року між Товариством з обмеденою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (далі - ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів") та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2979216 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, на умовах якого відповідачу надано 10 000 грн на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 вказаний нею при оформленні Договору позики, які вона зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 21 жовтня 2019.

10 березня 2020 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року.

Відповідачка своїх зобов`язань за договором позики не виконала, внаслідок чого станом на 17 жовтня 2022 року утворилась заборгованість у сумі 47 529,90 грн., а саме: заборгованість за тілом у розмірі 10 000 грн, заборгованість по процентам за користування у розмірі 4560,00 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування у розмірі 5 000,00 грн, залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період 09.09.2021 по 06.12.2021) - 24 300,00 грн., інфляційне збільшення у розмірі 3 669,90 грн. (період нарахування 22.10.2019-23.02.2022).

Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати зі сплати судового збору та на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Сторони подали суду заяви по суті справи, які суд приймає до уваги відповідно до ст.178-180 ЦПК України, із змістом вказаних заяв сторони ознайомлені.

У відзиві на позов від 16 листопада 2023 року відповідачка ОСОБА_1 у задоволенні позову просить відмовити, мотивуючи тим, що позивачем не надано доказів отримання нею кредитних коштів, нарахування відсотків поза межами кредитного договору є безпідставним, витрати на правничу допомогу необгрунтовані. Крім того, просить застосувати строки позовної давності, які пропустив позивач звернувшись до суду 18 жовтня 2023 року, тоді як датою останнього платежу по договору є 20 жовтня 2019 року (а.с.52-76).

У відповіді на відзив від 21 листопада 2023 року представник позивача просить відхилити доводи відповідача та врахувати положення пункту 12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1296 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Звертає увагу на визнання відповідачкою сплати останнього платежу за договором, тобто визнання боргу. Зауважує, що відповідачем не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Зазначає про обгрунтованість нарахування відсотків поза межами строку дії договору з посиланням на п.2,п.3 Договору позики та гонорару адвоката, який є фіксованим (а.с.79-88).

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без представника позивача (вх.№4563/23-вх.від 22.11.2023 р., а.с.89).

Належним чином повідомлені про розгляд справи відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне.

21 вересня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 уклала із TOB "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики №2979216, який вчинено із використанням електронного підпису відповідача, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кошти в сумі 10 000 грн., на банківський картковий рахунок, а відповідач зобов`язалася повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами договору, а саме - 30 днів, на визначені договором реквізити позикодавця, зі сплатою відсотків: процентна ставка (базова)/день - 1.60 %, відсотків за понадстрокове користування позикою, за день - 2,70% (а.с.8-зворот).

Пунктом 1 вказаного договору визначено, що за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором vOVЗeQJN9e від 21.09.2019 року, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_2 , зазначений відповідачкою (а.с. 9), що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Даний договір позики містить персональні дані відповідача, зокрема, її прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти - № НОМЕР_1 , а також адресу, номер телефону та адресу електронної пошти відповідача.

Факт перехування кредитних коштів відповідачу підтверджується листом вих.№09/01-2024-1 від 09.01.2024р. ТОВ "Фінансова компанія Фінекспрес". відповідно до якого 21.09.2019 року, сума 10 000 грн., відбувся успішний переказ на картку № НОМЕР_1 , номер платежу 59972 (а.с.172).

Згідно виписки з особового рахунку ОСОБА_1 та розрахунку заборгованості, станом на 17.10.2023 року, за Договором позики №2979216 від 21.09.2019 року рахується заборгованість в сумі 47 529,90 грн., з них: залишок заборгованості за тілом - 10 000 грн., залишок заборгованості по процентам за користування - 4560,00 грн., залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 5000 грн., залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період з 09.09.2021 по 08.12.2021) - 24 300,00 грн., інфляційне збільшення - 3 669,90 грн. (а.с.9 -зворот, 43).

10.03.2020 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу №002-100320, яке в свою чергу відступило право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , на користь ТОВ "ФК "Артеміда-Ф" на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року (а.с. 22-28).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимог №20210622/1 від 16.10.2023 (а.с.17), позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 19 560,00 грн., з них: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 560,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5 000,00 грн. - сума заборгованості по простроченим відсоткам (а.с.10-зворот).

TOB "ФК "Артеміда-Ф" за вих.від 01.07.2021 р. направило повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги, із зазначенням суми боргу (а.с.11) та за вих.№271/298 від 29.07.2021 року вимогу про сплату заборгованості до 30.08.2021 року у сумі 19 560,00 грн.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Крім того, згідно п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5.

Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачка порушила виконання зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту та сплати процентів у строк, встановлений кредитним договором, а отже, обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення 10 000 грн. заборгованості за тілом, 4 560,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами за користування в межах строку кредитного довору у період по 21.10.2019 р. та понад строк по 08.12.2021 року, оскільки таке передбачено умовами п.2, п.3 договору позики та позивач заявив про стягнення прострочених відсотків на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. Крім того, обгрунтованим є нарахування позивачем індексу інфляції за порушення виконання відповідачкою грошового зобов`язання за період з 22.10.2019 по 23.02.2022 року.

Наведені позивачем розрахунки складових заборгованості відповідач не спростувала, доказів сплати суми боргу не надала.

Доводи відповідачки про те позивачем не надано доказів отримання нею кредитних коштів спростовується підписаним нею договором позики та листом вих.№09/01-2-24-1 від 09.01.2024 р. ТОВ "ФК "Фінекспрес".

Нарахування відсотків на прострочену позику передбачено п.2, п.3 Договору позики, тобто розмір процентів поза межами строку повернення кредиту у відповідності до ст.625 ЦК України передбачений умовами договору.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. (постанова ВС від 03.02.2022 № 758/10335/16-ц).

У відповідності до п. 12. розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

У відповідності до п. 19. розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.

Строк позовної давності за договором позики розпочався з 21.10.2019 року, 12.03.2020 р. продовжився на строк дії карантину, 24.02.2022 р. продовжився на перід дії воєнного стану, який діє на даний час, до суду з позовом позивач звернувся 18.10.2023 року, тобто в межах строку позовної давності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між стронами суд враховує наступне.

За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 20231016-2 від 16.10.2023 р., укладеного з адвокатом Бачинським О.М., з встановленням гонорару адвоката у фіксованій сумі - 7000 грн., оплата якого здійснюється впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення; за результатми надання правової допомоги складається акт (а.с.16-зворот-17); орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які включається оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви, оплата послуг адвоката за збирання доказів долучених до позовної заяви,оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході судового розгляду справи (а.с.16).

Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та потребують значних затрат часу, зміст позовної заяви, що є типовим для такого виду правовідносин, обсяг доданих документів, підготовка інших заяв по суті справи, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, реальності таких витрат, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 7684,00 грн., з яких 2684,00 грн. витрат зі сплати судового збору та 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК"Артеміда-Ф" підлягає стягненню заборгованість за договором позики №2979216 від 21.09.2019 р. в розмірі 47 529,90 грн., станом на 17.10.2022 р., з них 10 000,00 грн. заборгованості за тілом, 4 560,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, 5 000, 00 грн. - заборгованість по простроченим процентам, 24 300,00 - залишок заборгованості по процентам за користування за період з 09.09.2021 по 08.12.2021, інфляційне збільшення у сумі 3 669,90 грн. за період з 22.10.2019 по 23.02.2022 року, а також 7684,00 грн. судових витрат. В задоволенні решти витрат на правову допомогу позивачеві слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Артеміда-Ф" () заборгованість за договором позики №2979216 від 21.09.2019 р. в загальному розмірі 47 529,90 грн. (сорок сім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять грн. 90к.), станом на 17.10.2022 р., з них 10 000,00 грн. заборгованості за тілом, 4 560,00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, 5 000, 00 грн. - заборгованість по простроченим процентам, 24 300,00 - залишок заборгованості по процентам за користування за період з 09.09.2021 по 08.12.2021, інфляційне збільшення у сумі 3 669,90 грн. за період з 22.10.2019 по 23.02.2022 року, а також 7684,00 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири грн.00 к) судових витрат.

В задоволенні решти витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дати складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Дата складення повного судового рішення - 23.01.2024 р.