Справа № 703/6146/23
2/703/386/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 січня 2024 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Крива Ю.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та скасування запису про державну реєстрацію,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- поновити строки позовної давності, визнавши причини пропуску строків поважними;

- визнати за нею право власності на житлову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

- скасувати запис державної реєстрації прав на нерухоме майно реєстраційний номер № 8291861 від 08.11.2004 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житлову квартиру АДРЕСА_1 , зареєстроване реєстратором БТІ;

- стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв`язків, то лише за умови зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 175 ЦПК України є підстави для відкриття провадження у справі.

Згідно п.п.6, 7, 8, ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В порушення вказаних вимог позовна заява не містить відомостей вжиття заходів досудового врегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; відомостей про наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Окрім того, позивач висуваючи вимогу про скасування державної реєстрації, не надала доказів звернення з заявою до державного реєстратора про скасування оскаржуваного запису та відмови останнього від вчинення таких дій.

Також, позовна заява не відповідає вимогам ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме: у порушення п. 10 позивачем не зазначено підтвердження того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Позивач просить суд скасувати запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

При цьому, до матеріалів справи долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 351995874 від 26 жовтня 2023 року, яка не містить будь-яких відомостей про рішення реєстратора щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень, та документів на підставі яких здійснено реєстраційну дію щодо внесення відомостей про право власності ОСОБА_2 на спірну квартиру.

Позовна заява не містить відомостей щодо підстав здійснення спірної реєстраційної дії, документів за якими зареєстроване право власності на спірну квартиру.

У пункті 74 Постанови від 29.05.2019 року по справі № 367/2022/15-ц Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача.

Отже, позивач, пред`являючи вимогу про скасування державної реєстрації, обрала неналежний спосіб захисту свого права, а тому позивачу слід уточнити свої позовні вимоги.

Окрім того, при поданні позовної заяви позивачем не доплачено судовий збір в розмірі ставки встановленої Законом.

Частиною 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із підп. 2 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1073,60 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3, абз.2 ч. 7 ст. 6 цього ж Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 грн.

Згідно поданої позивачем позовної заяви, її прохальна частина містить одну вимогу майнового характеру, а саме про визнання за нею право власності на житлову двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; та одну вимогу немайнового характеру, а саме про скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно реєстраційний номер № 8291861 від 08.11.2004 р. про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вищевказану житлову квартиру. З огляду на підстави позову, вказані вимоги є двома різними способами захисту прав відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України

Судом встановлено, що ОСОБА_1 приєднала до матеріалів позовної заяви оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 67972870 від 13 грудня 2023 року про сплату судового збору в загальному розмірі 2536 грн. 00 коп., тобто за подання вказаного позову позивачем сплачена лише одна позовна вимога майнового характеру, що становить 1 відсоток від ціни позову.

Однак, сплачена позивачем сума судового збору не відповідає розміру судового збору, який має бути сплачений за подання даного цивільного позову.

Оскільки одна із заявлених позовних вимог має майновий характер, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір в розмірі 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до суду з цією майновою вимогою становить 2536 грн. 00 коп., сплата якого підтверджується квитанцією доданою до матеріалів позовної заяви.

Щодо іншої позовної вимоги про скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, то суд зважає, що вимога в цій частині є не інакше як вимогою немайнового характеру.

Також слід наголосити, що така позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є окремою позовною вимогою немайнового характеру, та не являється похідною від основної - про визнання за позивачем права власності на житлову двокімнатну квартиру.

Відтак, позивачу за подачу позовної заяви, в якій об`єднано одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, необхідно було сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 3609 грн. 60 коп. (1073,60 + 2536,00), тоді як остання сплатила судовий збір в розмірі 2536,00, тобто позивачем не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру.

Таким чином, розмір недоплаченого позивачем судового збору становить 1073 грн. 60 коп.

Відтак, дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки до неї не додано документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору у встановленому законом розмірі.

Вказаний в ухвалі недолік може бути усунений шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату 1073 грн. 60 коп. судового збору за наступними платіжними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./тгм.Сміла/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566;

банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

код банку отримувача (МФО) - 899998 ;

рахунок отримувача - UA0023753;

код класифікації доходів бюджету 22030101.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

На підставі вищевикладеного, приходжу до обґрунтованого висновку, що позовна заява подана без додержання вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України - суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду, у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

За вказаних обставин заява повинна бути залишена без руху, а позивачу необхідно надати строк для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Також, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 p.), яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та скасування запису про державну реєстрацію - залишити без руху.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Крива