Справа № 165/194/24
Провадження № 2-о/165/34/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Василюк А.В., оглянувши матеріали заяви адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та утимання батьком дитини

встановив:

12 січня 2024 року адвокат Свередюк Ю.А. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що вимоги до заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої у порядку окремого провадження, встановлені у ст.318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

При цьому чинним законодавством не передбачено посвідчення факту того, що дитина виховується та утримується самостійно одним із батьків, окремим документом.

Доказами, документами, що підтверджують самостійне виховання та утримання дитини віком до 18 років можуть бути зокрема: рішення суду про позбавлення матері батьківських прав; рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком; рішення суду про визначення матері дитини безвісно відсутньою; рішення суду про визначення місця проживання дитини з батьком; нотаріально посвідчений договір між батьками, яким визначене місце проживання дитини з батьком тощо.

В заяві заявник просить встановити у суді факт з метою отримання ним у майбутньому соціальних пільг та гарантій. Проте, жодних доказів того, що будь-яка із заінтересованих осіб порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання, до вказаної заяви, заявником не надано.

Також, звертаю увагу на те, що документів, які б підтверджували існування складнощів в отриманні зазначених заявником соціальних пільг та гарантій не було надано (відмови компетентних органів за відсутності саме такого судового рішення).

Порядок отримання соціальної допомоги визначено відповідними нормативно-правовими актами залежно від виду соціальної допомоги. Державна соціальна допомога призначається у встановленому законом порядку та відноситься до компетенції відповіднх органів державної влади як суб`єктів владних повноважень, які реалізують державну політику у сфері соціального захисту населення. Кабінет Міністрів постановою від 27 грудня 2001 року №1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» затвердив відповідний Порядок, який визначає умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми. Отже, правовідносини у цій сфері носять публічний характер.

Водночас, орган опіки та піклування (який зазначений заявником у заяві в якості заінтересованої особи) не є органом, який наділений повноваженнями у сфері надання соціальної допомоги та її призначенні.

Зазначені заявником обставини дають підстави вважати, що його вимога фактично пов`язана з виникненням, зміною або припиненням особистих немайнових прав батьків дитини, які закріплені в СК України і спір між якими може вирішуватися органом опіки та піклування або судом в порядку загального позовного провадження.

Положеннями ч.4 ст.315 ЦПК України, визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми закону, враховуючи що вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання заявником дитини, не може розглядатися у порядку окремого провадження, спірні питання які виникають між батьками вирішуються в порядку загального позовного провадження, а право на отримання певного виду соціальної допомоги є публічно-правовим спором і не може бути вирішено за правилами цивільного судочинства, тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.186, ст.293, ст.294, ст.315, ст.319 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Свередюк Юлії Анатоліївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування, про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя підпис А.В. Василюк