Справа № 164/517/23 Головуючий у 1 інстанції: Ониско Р. В.
Провадження № 22-ц/802/112/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтарст Україна» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») у березні 2023 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 30 березня 2021 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 3917889. Договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених на сайті http://creditplus.ua/ru/documents. Згідно з умовами Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн, строк кредиту - 30 днів, дата повернення кредиту - 29 квітня 2021 року (згідно Графіку платежів). Строк кредиту може бути продовжений у порядку та на умовах, визначених у розділі 4 цього Договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав їй кредит у сумі 15 000 грн шляхом нарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 . Знижена процентна ставка за Договором становить 1,425%. Відповідач 29 квітня 2021 року здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6412,50 грн, у зв`язку із чим відповідно до п. п. 1. 4, 4. 2 Договору відбулось продовження строку кредитування ще на 30 днів (до 29 травня 2021 року) за стандартною процентною ставкою 1,90% в день. У подальшому відповідач здійснила оплату 29 травня 2021 року на суму 8550 грн, внаслідок чого строк кредитування продовжився до 28 червня 2021 року, 28 червня 2021 року - на суму 8550 грн (строк кредитування продовжився до 30 серпня 2021 року), 31 липня 2021 року - на суму 9405 грн (строк кредитування продовжився до 30 серпня 2021 року). Відповідач 30 серпня 2021 року свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів перед кредитором не виконала, не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку із чим на підставі п. 4. 3 Договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Пізніше відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора 29 вересня 2021 року на суму 50 грн, 01 жовтня 2021 року на суму 200 грн. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 03-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення листа на електронну пошту. Станом на день відступлення вправ вимоги (20 березня 2023 року) заборгованість відповідача за цим кредитним договором становила всього 48 950 грн, з яких: 15 000 грн - тіло кредиту, 33 950 грн - нараховані проценти. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» всього 64 970,06 грн, з яких: сума кредиту - 15 000 грн, сума процентів за користування кредитом - 33 950 грн, сума інфляційних втрат - 14 048,65 грн, сума 3% річних - 1971,41 грн, а також 2684 грн судового збору і 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 64 970,06 грн кредитної заборгованості, що складається з 15 000 грн - тіло кредиту, 33 950 грн - нараховані проценти, 14 048,65 грн - інфляційні втрати, 1971,41 грн - 3% річних, а також 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2684 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 11 грудня 2023 року подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду. Вважає його таким, що прийняте з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, неповним з`ясуванням усіх фактичних обставин справи. Суд також не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, не сприяв повному, об`єктивному її розгляду, тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи є незаконним та необґрунтованим. Позивач не надав суду достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили і відповідач дала згоду на автопролонгацію договору після 30 серпня 2021 року і продовження строку кредиту, а відповідні зміни строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті клієнта, у зв`язку із чим підстав для нарахування відсотків за кредитом за період після 30 серпня 2021 року. У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком №1 до кредитного договору № 3917889 від 30 березня 2021 року визначено, що при належному виконанні умов кредитного договору споживач ОСОБА_1 мала би сплатити за 30 днів користування кредитом за зниженою процентною ставкою 1,425 % в день - 6412 грн, а у випадку порушення узятих на себе зобов`язань та неповернення кредиту у 30 денний строк, застосовується перерахунок розміру відсотків за процентною ставкою 1,90% в день, та становить 8550 грн. Відповідач у момент підписання договору не автопролонгувала договір та мала такого наміру, а тлумачення позивачем вимог п. 4. 3 кредитного договору, у якому сторони фактично погодили дві дати повернення кредиту - 30 днів та 120 днів, суперечить Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, у якій чітко визначено строк дії кредитного договору до 29 квітня 2021 року. Укладаючи договір, відповідач мала волевиявлення або виконати умови договору і сплатити відсотки протягом 30 днів у розмірі 6412 грн (за зниженою процентною ставкою), або взяти на себе відповідальність, передбачену умовами договору і після спливу 30 днів до повернення кредитних коштів, сплатити кредит, а також відсотки за завищеною відсотковою ставкою (стандартна процентна ставка), що складатиме 8550 грн. Після спливу строку кредитування, який закінчувався 30 серпня 2021 року, відповідач повернула відсотки в загальному розмірі 250 грн. Тому, на думку представника відповідача, стягненню з відповідача підлягає 15 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 8200 грн заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 30 серпня 2021 року по 29 вересня 2021 року, тобто протягом 30 днів за процентною ставкою 1,9% в день за користування кредитом. Сторона відповідача не отримувала заяви позивача про збільшення позовних вимог, у підсистемі «Електронний суд» відсутня реєстраційна картка вхідного документа, в систему не приєднано копії цих документів. В оскаржуваному рішенні суд не вказав за який період нараховані 14 048,65 грн інфляційних втрат, 1971,41 грн трьох процентів річних. Не підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних нараховані з 24 лютого 2022 року. Вважає неналежним доказом платіжну інструкцію № 209 від 21 березня 2023 року, яка надана позивачем на підтвердження сплати ним витрат на професійну правничу допомогу, оскільки в ній не міститься даних про те, що кошти були сплачені за надання таких послуг саме у цій справі. В договорі про надання правничої допомоги не вказано конкретного предмету правової допомоги (про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3917889 від 30 березня 2021 року. Сума витрат не відповідає складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, який був затрачений адвокатом на їх виконання. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 3917889 від 30 березня 2021 року в розмірі 23 200 грн, яка складається з 15 000 грн заборгованості за тілом кредитом, 8200 грн заборгованості за відсотками, які нараховані за період з 30 серпня 2021 року по 29 вересня 2021 року; в задоволенні решти позовних вимог відмовити; стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 948,42 грн; стягнути з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» в користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3536,01 грн.

У відзиві позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 представник позивача вказала, що здійснюючи оплату процентів, відповідач увійшла до свого Особистого кабінету, обрала із трьох доступних їй опцію «Продовжити строк кредиту». У свою чергу, товариство відповідно до п. 4. 4 Кредитного договору на ініціативу клієнта про продовження кредитного договору кожного разу приймало пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом. Відповідно до п. 1. 5 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день і застосовується, зокрема, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4. 2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4. 3 Договору. Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. У випадку, що розглядається, проценти нараховані правомірно, в межах строку надання кредиту, погодженого нового строку та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. Судом першої інстанції правильно встановлено та надано оцінку доказам щодо права позивача на стягнення заборгованості відповідно до договору факторингу. Станом на день подання відзиву кредитний договір, ні повністю, а ні його частина, не визнано недійсним. Позивач просив залишити судове рішення в цій справі без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду в частині правильності нарахування (строку) та розміру стягнутих процентів за користування кредитом, інфляційних втрат та трьох процентів річних, тому суд апеляційної інстанції здійснює перегляд справи виключно в цій частині.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги про стягнення нарахованих відсотків, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови договору, оскільки заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов кредитного договору нею своєчасно не сплачена.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково, однак вважає, що рішення в оскаржуваній частині ухвалене без застосування закону, що підлягав застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 3917889. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн (п. 1. 3 Кредитного договору). Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту (29 квітня 2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Знижена процентна ставка становить 1,425% в день, стандартна процентна ставка - 1,90%. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (п. 1. 4 Кредитного договору).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, факт укладення кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 не оспорювався.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 15 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_1 29 квітня 2021 року здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6 412,50 грн, 29 травня 2021 року - на суму 8 550 грн, 28 червня 2021 року - на суму 8 550 грн, 31 липня 2021 року - на суму 9 405 грн.

Станом на 30 серпня 2021 року відповідач узятих на себе зобов`язань не виконала щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись п. 4. 3 Кредитного договору Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль.

Крім того, 29 вересня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора на суму 50 грн, 01 жовтня 2021 року - на суму 200 грн.

Між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФУ «Фінтраст Україна», як фактором, 03 травня 2022 року було укладено Договір факторингу № 03-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на відповідного повідомлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору.

Згідно з карткою обліку договору ТОВ «Авентус Україна», заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 15 000 грн - тіло кредиту та 33 950 грн - нараховані проценти, всього - 48 950,00 грн.

З урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 процентів річних позивач просив стягнути з відповідача також 15 966,06 грн у порядку, визначеному ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Таким чином, електронний договір вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання. Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Колегією суддів установлено, що відповідно до п. 1. 2 Договору про надання споживчого кредиту № 3917889 від 30 березня 2021 року на умовах, встановлених цим Договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором.

Згідно з п. п. 1. 3, 1. 4 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000 грн, тип кредиту - кредит; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту вказується у Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору; строк кредиту може бути продовжено на умовах, визначених у розділі 4 цього Договору.

За п. 1. 5 Договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п. 1. 4 цього Договору; в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4. 2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4. 3 Договору.

Відповідно до п. 1. 5. 1 Договору, знижена процентна ставка 1,425% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1. 4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється сама на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності - розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача.

Згідно з п. п. 3. 1 - 3. 3 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та авто пролонгації), виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана а Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку кредиту, визначеного п. 1. 4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до п. 4. 2 Договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Розмір процентної ставки, встановлений у п. 1. 5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до п. 1. 5. 1 Договору залежить від того, що споживач індивідуальну знижку від товариства на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання споживач погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов Договору, оскільки умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором чітко визначені відповідно до домовленості сторін та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього Договору.

Згідно з п. 1. 8 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою - 23 550 грн, за зниженою ставкою - 21 412,50 грн.

Відповідно до Графіку платежів до Договору про надання споживчого кредиту № 3917889 від 30 березня 2021 року, який також підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за період з 30 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року їй було нараховано до повернення всього 21 412,50 грн заборгованості, з яких 15 000 грн - сума кредиту, 6412 грн - сума нарахованих процентів.

Отже, у період з 30 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року проценти за користування кредитом нараховувались позичальнику за зниженою процентною ставкою що за п. п. 1. 5. 1, 1. 7. 2 Договору становить 1,425% в день (520,13% річних).

При цьому, за положеннями п. 4. 2. 2 Договору, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом (відповідно до п. п. 4. 1 Договору на 30 днів) вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із способів, наведених у цьому договорі, а саме: перед здійсненням платежу здійснити в особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в особистому кабінеті в розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку товариства ІНФОРМАЦІЯ_2 (у тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень товариству, що розміщені на вебсайті в розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом.

За п. 4. 3. 1 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4. 2. 2 - 4. 2. 4. Договору. Тобто в цьому випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 29 квітня 2021 року здійснила оплату на рахунок кредитора (6412,50 грн - сплачена відповідачем сума процентів, які були нараховані їй за зниженою процентною ставкою 1,425% в день за користування кредитом за період, що відповідає п. 1. 4 Договору - 30 днів), 29 травня 2021 року - 8550 грн, 28 червня 2021 року - 8550 грн, 31 липня 2021 року - 9405 грн призначення платежу «Продовження кредиту № 3917889 ОСОБА_1 », що стало підставою для пролонгації строку кредиту з ініціативи споживача на підставі п. п. 4. 1, 4. 2 Договору.

Останній платіж із призначенням «Продовження кредиту» внесений відповідачем ОСОБА_1 31 липня 2021 року, у зв`язку із чим строк користування кредитом відповідно до умов п. п. 4. 1, 4. 2 Договору було продовжено до 30 серпня 2021 року.

Станом на 30 серпня 2021 року за цим кредитом залишалася заборгованість, що згідно з карткою обліку Договору становила 23 550 грн, з яких: 15 000 грн - основний борг, решта - 8350 грн заборгованості за процентами. У зв`язку із цим, на підставі п. 4. 3. 1 Договору, строк кредиту продовжився не більше ніж на 90 днів, а саме до 28 листопада 2021 року.

Платежі, що були внесені відповідачем на рахунок кредитора у сумі 50 грн 29 вересня 2021 року та 01 жовтня 2021 року мали призначення «Платіж по кредиту № 3917889 ОСОБА_1 », та зараховувались у порядку, визначеному п. п. 6. 1. 1, 6. 3. 1 Договору, а саме в першу чергу на погашення простроченого зобов`язання по процентам, оскільки таких внесених коштів було недостатньо для повного погашення заборгованості.

Відповідно до картки обліку Договору (п. п. 183-187) станом на 28 вересня 2021 року заборгованість за кредитом становила 31 815 грн, з яких основний борг становив 15 000 грн, решта - заборгованість за процентами (у тому числі нараховані за день 285 грн). Платіж у розмірі 50 грн, внесений відповідачем 29 вересня 2021 року, було зараховано в погашення заборгованості за процентами, у зв`язку із цим загальна заборгованість за кредитом у цей день становила 32 050 грн, з яких 15 000 грн - основний борг, решта - заборгованість за процентами (у тому числі нараховані за день 285 грн) - ((31 815 + 285) - 50 = 32 050). У подальшому, станом на 30 вересня 2021 року заборгованість за кредитом становила 32 335 грн, з яких основний борг становив 15 000 грн, решта - заборгованість за процентами (у тому числі нараховані за місяць 285 грн). Платіж у розмірі 200 грн, внесений відповідачем 01 жовтня 2021 року, було зараховано в погашення заборгованості за процентами, у зв`язку із чим загальна заборгованість за кредитом у цей день становила 32 420 грн, з яких 15 000 грн - основний борг, решта - заборгованість за процентами (у тому числі нараховані за день 285 грн) - заборгованість за процентами ((32 335 + 285) - 50 = 32 420).

Відповідач не вносила платежів на погашення кредиту після 02 жовтня 2021 року, у зв`язку із чим станом на 28 листопада 2021 року загальна заборгованість за кредитом становила 48 950 грн, з яких основна заборгованість - 15 000 грн, решта (33 950 грн) - заборгованість за процентами (у тому числі нараховані за день 285 грн).

Розрахунок заборгованості, здійснений кредитором у картці обліку Договору за період з 30 березня 2021 року по 28 листопада 2021 року відповідає умовам укладеного Договору.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 здійснила платежі від 29 квітня 2021 року, 29 травня 2021 року, 28 червня 2021 року, 31 липня 2021 року шляхом обрання опції «Часткове погашення кредиту» в особистому кабінеті, хоч розмір внесених на користь товариства коштів становила не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, або що вона упродовж 24 годин з моменту внесення платежу повідомила кредитора про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, що було визначено умовами п. 4. 2. 2 Договору. При цьому колегія суддів ураховує, що відповідач ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір, погодилася, що у разі невчинення нею однієї з описаних вище дій, здійснений платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а у разі, якщо на дату закінчення строку кредиту за цим кредитом залишається заборгованість, строк кредиту продовжуватиметься не більше ніж на 90 днів. Доказів участі відповідача у програмі лояльності кредитора матеріали справи не містять.

Твердження представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_1 у момент підписання договору не мала наміру автопролонгувати договір, строни цього не погоджували, відповідач не надавала згоду на автопролонгацію строку кредиту після 30 серпня 2021 року спростовується умовами Договору № 3917889 від 30 березня 2021 року, який відповідач підписала. Факт укладення цього Договору встановлено судом першої інстанції та відповідачем не оскаржується.

Зважаючи на те, що визначений п. 1. 4 Договору строк кредиту з моменту його укладення мав завершитися 30 квітня 2021 року, однак 29 квітня 2021 року, надалі також 29 травня 2021 року, 28 червня 2021 року, 31 липня 2021 року з ініціативи споживача він був пролонгований у загальному до 30 серпня 2021 року, а після 30 серпня 2021 року автопролонгований у порядку п. 4. 3 Договору на 09 днів по 28 листопада 2021 року, відповідно до умов п. 1. 5. 1 Договору у період з 30 березня по 29 квітня 2021 року проценти за користування кредитом нараховувались за зниженою процентною ставкою 1,425% в день, надалі з 30 квітня по 28 листопада 2021 року на підставі п. п. 1. 4, 4. 2, 4. 3 Договору - за стандартною процентною ставкою 1,90% в день, що відповідає розрахунку заборгованості, здійсненому кредитором у картці обліку Договору, який здійснений із урахуванням платежів, здійснених відповідачем, які були звернуті кредитором на погашення заборгованості за процентами (проценти, нараховані за зниженою ставкою, погашені відповідачкою 29 квітня 2021 року у повному обсязі (п. п. 30-31 картки обліку Договору), тому заборгованість за процентами станом на 28 листопада 2021 року фактично є заборгованістю за нарахованими процентами за користування кредитом за стандартною ставкою).

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що як станом на 28 листопада 2021 року, так і станом на день звернення до суду з цим позовом, загальна заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту № 3917889 від 30 березня 2021 року становить 48 950 грн, з яких основна заборгованість - 15 000 грн, заборгованість за процентами - 33 950 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності визначення позивачем та судом строку нарахування процентів за користування кредитом підлягають відхиленню як необґрунтовані.

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)."

Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача в користь позивача інфляційних втрат та 3 процентів річних у розмірі 14 048,65 грн та 1971,41 грн, відповідно, позивач враховував під час розрахунку період з 29 листопада 2021 року по 03 квітня 2023 року.

Зважаючи на вимоги п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат та 3 процентів річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача за період з 24 лютого 2022 року по 03 квітня 2023 року. На викладене вище суд першої інстанції увагу не звернув, не застосував закон, який підлягав застосуванню, дійшов безпідставного висновку про стягнення усієї заявленої суми інфляційних втрат та 3 процентів річних, у зв`язку із чим колегія суддів здійснює перерахунок сум, що підлягають стягненню, у цій частині.

Розрахунок інфляційних втрат:

Сукупний індекс інфляції за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року становить 103,538% (100,60% ? 101,30% ? 101,60%).

Інфляційні нарахування з урахуванням суми боргу 48 950 грн за вказаний період ((сума боргу) ? 103,538% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 48 950,00 грн. (сума боргу)) становлять 1732,01 грн.

Розрахунок 3 процентів річних:

У періоді з 29 листопада 2021 року 23 лютого 2022 року 87 календарних днів.

48 950,00 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 87 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 350,03 грн.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача в користь позивача підлягають 1732,01 грн інфляційних втрат і 350,03 грн трьох процентів річних за період з 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримувала заяву позивача про збільшення позовних вимог від 03 квітня 2023 року спростовуються копією Списку № 3 «Збільшення позовних вимог (відповідачу)» ф. 103 «Рекомендовані листи», згідно з п. 1 якого позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» направила рекомендованим поштовим відправленням на адресу ОСОБА_1 таку заяву, відповідно до відтиску печатки поштамту - 17 квітня 2023 року.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду в оскаржуваній відповідачем частині рішення.

У зв`язку із незастосуванням судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача в користь позивача 14 048,65 грн інфляційних втрат і 1971,41 грн трьох процентів річних підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 1732,01 грн інфляційних втрат і 350,03 грн трьох процентів річних. В решті рішення в оскаржуваній відповідачем частині залишити без змін.

Апеляційний суд у порядку, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 270, пп. «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, здійснює розподіл судових витрат (судового збору та витрат на професійну правничу допомогу), понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів ураховує, що позивач не сплатив судовий збір в розмірі 240,30 грн, який підлягав доплаті унаслідок збільшення позовних вимог на суму 16 020,06 грн на підставі п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4, п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір». Позивачем сплачено за подання позову 2684 грн судового збору. Відповідач сплатила 4026 грн за подання апеляційної скарги.

У зв`язку із ухваленням постанови про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції (в оскаржуваній частині) в частині задоволених вимог та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, розмір судового збору за подання позовної заяви (з урахуванням збільшення позовних вимог), що підлягає стягненню з відповідача в користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (78,55%), становить 2297,04 грн.

Ціна позовних вимог, які були предметом оскарження апеляційної скарги відповідача, становить всього 41 770,06 грн, з яких: 25 750 грн - проценти за користування кредитом (33 950 (задоволена сума) - 8200 (сума, що визнається відповідачем)), 16 020,06 грн - інфляційні втрати та три проценти річних. Вимоги апеляційної скарги задоволено на 4,98%. Розмір судового збору за подання цієї апеляційної скарги, що підлягає стягненню з позивача в користь відповідача, становить 200,49 грн.

Таким чином, у порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути всього 2096,55 грн судового збору (2297,04 - 200,49).

Крім того, з позивача в дохід держави необхідно стягнути 240,30 грн судового збору у зв`язку із неповнотою сплати ним судового збору за подання позовної заяви (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) на підставі ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

При вирішенні розподілу заявлених сторонами витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів ураховує їх заяви та заперечення щодо розмірі таких витрат, викладені у процесуальних документах.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Звертаючись до суду із цим позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в свою користь 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат позивач надав копії Договору про надання правовї допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, укладеного між ним та адвокатом Крюковою М. В., Звіту про надання правової допомоги від 20 березня 2023 року, рахунку на оплату по замовлення № 2014/20/03 від 20 березня 2023 року, платіжної інструкції № 209 від 21 березня 2023 року, ордеру серії АН №1075167 від 10 березня 2023 року, свідоцтва серії НОМЕР_2 .

Враховуючи викладені у відзиві на позовні заяву заперечення представника відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді першої інстанції, незначну складність справи, обсяг наданих послуг та задоволених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про достатність стягнення 4000 грн таких витрат з відповідача в користь позивача. Доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі про неналежність договору про надання правничої допомоги колегія суддів відхиляє, оскільки факт надання адвокатських послуг позивачу у цій справі та оплата таких послуг підтверджується приєднаними до позову копіями документів. Викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідача заперечення представника позивача про неправомірне зменшення судом першої інстанції судових витрат, що були заявлені нею до стягнення з відповідача, підлягають відхиленню, оскільки позивач не оскаржував рішення суду в частині стягнутих судових витрат.

Звертаючись з апеляційною скаргою, представник відповідача заявив, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу складають 5500 грн. Такі витрати обґрунтовувались представником відповідача у відзиві на позовну заяву та підтверджуються копіями приєднаних до нього документів: Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 26 квітня 2023 року до Договору б/н/23 від 06 квітня 2023 року; ордером серії ВІ № 1136513 від 26 квітня 2023 року, платіжної інструкції від 10 квітня 2023 року на суму 5500 грн, сплачених в користь АБ «Калінін і Партнери»; Договору № б/н/23 від 26 квітня 2023 року про надання професійної правничої (правової) допомоги, що підписаний електронними цифровими підписами бюро та клієнта; Додатку № 1 до Договору від 26 квітня 2023 року про гонорар бюро, умови та порядок розрахунків; Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17 липня 2018 року.

У відзиві на апеляційну скаргу та у відповіді на відзив не міститься заперечень щодо розміру судових витрат, заявлених відповідачем в апеляційній скарзі та, відповідно, у відзиві на позовну заяву, тому колегія суддів, враховуючи розмір позовних вимог, залишених без задоволення за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції (21,45%), з позивача в користь відповідача підлягає 1179,75 грн витрат на професійну допомогу.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 2820,25 грн (4000 - 1179,75 грн) витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 09 листопада 2023 року в цій справі в частині стягнутих сум інфляційних втрат та трьох процентів річних, судових витрат скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1732,01 (одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні 01 к. інфляційних втрат і 350 (триста п`ятдесят) гривень 03 к. трьох процентів річних.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 2096 (дві тисячі дев`яносто шість) гривень 55 к. судового збору та 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) гривень 25 к. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в дохід держави 240 (двісті сорок) гривень 30 к. судового збору.

В решті залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді