Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1821/21

Провадження № 2/126/11/2024

"15" січня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника неповнолітнього позивача ОСОБА_2

представника позивача адвоката Янчука В.М.

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката Мандзій Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулися в суд з даним позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно в якому просять: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/12 частини за кожним спадкового нерухомого майна, що складається із житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_4 та ОСОБА_1 - ОСОБА_6 .. Вони є спадкоємцями майна покійного батька та вчасно прийняли спадщину після його смерті. Крім них спадкоємцем ОСОБА_6 є його батько - відповідач по справі ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_6.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема 1/4 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Вищезазначений житловий будинок відносився до суспільної групи - колгоспний двір. ОСОБА_6 при житті був членом даного колгоспного двору і не втратив частку у його майні. Крім ОСОБА_6 членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були також ОСОБА_3 - голова, ОСОБА_7 дружина та ОСОБА_5 син, що підтверджується довідка за № 138 від 13.05.2020 року виданою виконкомом Баланівської сільської ради.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є спадкоємцями майна померлого батька та вчасно прийняли спадщину після його смерті, проте коли маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого батька, звернулися до приватного нотаріуса, отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугувало те, що ОСОБА_6 при житті не оформив належним чином право власності на 1/4частку в спільній частковій власності на майно колгоспного двору житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, отже правовстановлюючі документи на нього не видавалися.

Вони - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як і відповідач мають право на частку у спадщині, що належала їхньому батькові, тобто по 1/3 частки кожний, зі спадкового майна їхнього батька.

Ними вживались заходи для досудового врегулювання спору, проте позитивного результату досягнуто небуло. В зв`язку з тим, що існує спір по спадковому майні, який добровільно сторонами не вирішено, також ними отримана відмова нотаріуса від 29.10.2020 року за № 425/02-31, тому вони змушені звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Бершадського районного суду від 18.08.2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 26.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Янчук В.М., а також представник неповнолітнього позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Мандзій Н.К. та відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_5 , в судове засідання не явився, причини неявки не повідомив. Жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому позивачі, мають право, гарантоване Конституцією України та іншими нормативними актами, на звернення до суду із відповідною позовною заявою за захистом своїх невизнаних чи оспорюваних прав та законних інтересів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши представлені в матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 , про що свідчить актовий запис № 54 від 23.12.2019 року, копія свідоцтва про його смерть Серія НОМЕР_1 , копія свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 та копія свідоцтва про народження від 24.11.1999 року.

ОСОБА_1 та його рідний брат ОСОБА_4 є спадкоємцями майна померлого батька та вчасно прийняли спадщину після його смерті, про що свідчить довідка за № 868 від 03.11.2020 року видана виконавчим комітетом Баланівської сільської ради, відповідно якої: спадкоємцями ОСОБА_6 є діти спадкодавця та його батько - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_6.

Також згідно листа ДРАЦСу від 26.11.2020 року за № 2312-20.2-39 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за актовим записом про його народження № 8 від 24.02.1974 року є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_7 ..

Мати ОСОБА_6 - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баланівської сільської ради № 908 від 24.11.2020 року.

Судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що ОСОБА_1 , ОСОБА_4 як діти спадкодавця, так само як і відповідач ОСОБА_3 , як батько спадкодавця мають право на частку у спадщині, що належала ОСОБА_6 , тобто по 1/3 частки кожний, зі спадкового майна померлого ОСОБА_6 ..

Згідно матеріалів спадкової справи № 44/2020 заведеної 07.05.2020 року після смерті ОСОБА_6 та досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вчасно прийняли спадщину після смерті батька, проте коли маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого, звернулися до приватного нотаріуса для вирішення даного питання, отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом слугувало те, що ОСОБА_6 при житті не оформив належним чином право власності на 1/4 частку в спільній частковій власності на майно колгоспного двору житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що підтверджується постановою нотаріуса від 29.10.2020 року № 425/02-31.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальним правилом, виписаним в ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 396 ЦК України передбачено, що в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

При цьому при ухваленні рішення по справі суд звертає увагу й на наступне.

Так, представником позивачів 12.12.2023 року було подано до суду клопотання про уточнення (збільшення) позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п. 2 ч.2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, представником позивачів було пропущено вказаний строк на подання клопотання про збільшення позовних вимог, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання представника позивачів та при прийнятті остаточного рішення по справі дослідити первісні докази і на їх основі ухвалити рішення.

Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, про те, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , слід визнати право приватної власності в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/12 частини за кожним спадкового нерухомого майна, що складається із житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

На підставі ст.ст. 1258, 1261, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. 206 ч.4 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право приватної власності в порядку спадкування, після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1/12 частини за кожним спадкового нерухомого майна, що складається із житлового будинку - А, 1974 року забудови, загальною площею 114,9 кв.м., житловою площею 54,3 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд: веранда-а, веранда-а-1, ганок-а-2, ганок-а-3, літня кухня-Б, погріб-Б/під, сарай-Б-1, сарай-б, сарай-б-1, літня кухня-В, гараж-Г, гараж-Д, навіс-Н, вбиральня-Т, колодязь-К, огорожа-1,2,3, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь