Справа № 720/2219/23
Провадження № 2/720/714/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Лук`ян Г.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача подав до суду заяву про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що до початку розгляду справи по суті відповідачка повністю погасила заборгованість за природний газ, у зв`язку із чим відсутній предмет спору. Одночасно, просив повернути сплачений судовий збір та стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Відповідачка подала до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 500 гривень, посилаючись на їх не співмірність складності справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача та закрити провадження у справі з наступних підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2023 року ТОВ «Чернівцігаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ в сумі 6196 гривень 11 копійок.

Заочним рішенням Новоселицького районного суду від 02 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз збут» заборгованість за природний газ в сумі 6196 гривень 11 копійок, а також судовий збір в сумі 2684 гривень.

Додатковим заочним рішенням Новоселицького районного суду від 17 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз збут» судові витрати по справі у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 03 січня 2024 року скасовано заочне рішення Новоселицького районного суду від 02 листопада 2023 року та додаткове заочне рішення Новоселицького районного суду від 17 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 22 січня 2024 року.

До початку розгляду справи по суті відповідачка повністю погасила заборгованість за природний газ, яка заявлена у позову в сумі 6196 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 20 жовтня 2023 року.

Відповідно до приписів ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з державного бюджету.

В постанові від 20 вересня 2021 року (справа № 638/3792/20, провадження № 61-3438сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, забезпечуючи єдність судової практики, зробила наступний висновок про застосування норма права в частині закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Так, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Приймаючи до уваги, що на час судового розгляду відсутній предмет спору та відповідачка повністю погасила заборгованість за природний газ в сумі 6196 гривень, суд вважає за необхідне закрити провадження по справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За вказаних обставин, позивачу слід повернути з державного бюджету 2684 гривень, сплачених при поданні позову до суду, у зв`язку із закриттям провадження у справі.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного.

Загальні норми ЦПК України спрямовані на відшкодування судових витрат стороні, яка виграла справу, тобто права якої були невизнані, оспорені або порушені іншою стороною та поновлені лише в результаті розгляду справи судом.

ЦПК України містить норми щодо розподілу судових витрат у разі ухвалення судового рішення (частина друга статті 141 ЦПК України) та у випадках, коли вимоги позивача судом по суті не розглядалися, але справа провадженням закінчується у зв`язку із закриттям такого чи залишенням справи без розгляду (стаття 142 ЦПК України).

За змістом ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У даній справі відповідачка погасила заборгованість по газу після звернення позивача до суду, тому останній вправі просити стягнення з відповідачки понесених ним у справі витрат.

В обґрунтування своєї заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору № 38FChrZ491-17 від 30 листопада 2017 року, разом з додатковими угодами із звітом про фактично надані послуги, актом надання послуг № 80 від 02 листопада 2023 року.

Відповідно до п. 6 угоди № 144 від 10 серпня 2023 року, що є додатком до договору № 38FChrZ491-17 від 30 листопада 2017 року, оплата вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Чернівцігаз Збут» АО «Гарант груп» за фактом їх надання відповідно до наданого Виконавцем рахунку-фактури протягом 10 календарних днів з дня вступу в законну силу рішенні суду у справі.

Наказом № 66-ОС від 18 вересня 2018 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду начальника управління адвокатського об`єднання «Гарант груп».

Вирішуючи дану заяву суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи № 720/2219/23, представником позивача Поповом Д.В. разом із поданням позовної заяви, тобто першої заяви по суті спору, було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат в розмірі 6000 гривень. В подальшому сума витрат була зменшена до 2000 гривень.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому не співмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

Як зазначено Верховним Судом в постанові від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Суд погоджується з аргументами відповідачки про те, що сума заявлених адвокатом Попович В.Д. витрат на правову допомогу 2000 гривень не відповідає критеріям співмірності.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що подана до суду позовна заява на 5 аркушах є однотипною. Як докази додано розрахунок заборгованості ТОВ «Чернівцігаз Збут» та інші письмові документи даного товариства.

Тим самим, адвокат Попов В.Д. представляючи інтереси третьої особи у вказаній справі провів обсяг роботи, який не співмірним з заявленими витратами на професійну правничу допомогу.

Крім того, суд при вирішенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу також звертає особливу увагу на складність даної справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, кількість сторін та третіх осіб по справі, а також їх представників.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 гривень, оскільки цей розмір судових витрат є співрозмірним у даній справі, відповідає як критерію реальності понесення адвокатських витрат, так і критерію розумної необхідності таких витрат.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 520/9831/19.

На підставі наведеного, суд керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 142, 255, 256 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ, за відсутністю предмету спору.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» з державного бюджету 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень, сплачених як судовий збір при поданні позову до суду згідно платіжної інструкції від 13 лютого 2023 року № 29112 в сумі 268 гривень 40 копійок (надавач платіжних послуг платника АТ «Банк Альянс») та платіжної інструкції від 14 липня 2023 року № 42194 в сумі 2415 гривень 60 копійок (надавач платіжних послуг платника АТ «Банк Альянс»).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Чернівцігаз збут», код ЄДР 39584988, судові витрати по справі у виді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 (одної тисячі) гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ляху Г.О.