Справа № 595/1960/23
Провадження № 2/595/49/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бучач цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 жовтня 2003 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Зубрецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, про що складено відповідний актовий запит за №10. За час шлюбу ними було набуто спільне майно, а саме: транспортний засіб VOLKSWAGEN TOURAN 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; трактор колісний марки DW 244АТ, 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 дата реєстрації 01 лютого 2018 року. Відповідно до ухвали Бучацького районного суду 505/1828/23 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до звіту про оцінку майна транспортного засобу VOLKSWAGEN TOURAN 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , величина ринкової вартості КТЗ становить 225880 грн. Згідно висновку про оцінку майна трактора колісного марки DW 244АТ, 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , величина ринкової вартості КТЗ становить 115390 грн. Враховуючи, що відповідач користується вказаними транспортними засобами, з метою поділу неподільних речей транспортних засобів, єдиним варіантом вирішення такого спору,вважає за доцільне шляхом відмови від частки позивача у праві спільної сумісної власності і отримання від відповідача грошової компенсації за цю частку.

26 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача у судове засіданні не з`явився, згідно поданого клопотання просить суд розглядати справу у її відсутності, та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

17 жовтня 2003 року Зубрецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 28.09.2023.

Згідно повідомлення № 31/19/1-Б10аз від 29.09.2023, наданого регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_6 у період з 17.10.2023 зареєстровано транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOURAN», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Із повідомлення головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстрований трактор колісний, марки «DW244AT», 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 , дата реєстрації 01.02.2018.

Відповідно до звіту про оцінку майна транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOURAN», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , величина ринкової вартості КТЗ становить 225880 грн.

Згідно висновку про оцінку майна трактора колісного марки «DW 244АТ», 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , величина ринкової вартості КТЗ становить 115390 грн.

Вказана вартість транспортних засобів відповідачем не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 та 3 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно роз`яснень даних в п.п.23,30 Постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.

Суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що транспортні засоби «VOLKSWAGEN TOURAN» 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , та трактор колісний марки DW 244АТ, 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , були придбані сторонами у шлюбі.

Виходячи з характеру спірних правовідносин сторін, фактичних обставин справи, судом встановлено, що спірні транспортні засоби придбано за час шлюбу сторін, в інтересах сім`ї. Незалежно від того, на кого з подружжя оформлено рухоме майно, придбані ними транспортні засоби, згідно ст. 60 СК України, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від доходів кожного з них та суми вкладених у придбане майно коштів.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1 та 2 ст. 71 СК України).

Частинами 1 та 2 статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов у повному обсязі, та фактично бажає залишити транспортні засоби у власному користуванні, а позивач згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку транспортних засобів, суд приходить до висновку, що вказаний автомобіль «VOLKSWAGEN TOURAN», д.н.з. НОМЕР_2 , та трактор колісний марки DW 244АТ, номерний знак НОМЕР_4 , підлягають поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права приватної власності на ці транспортні засоби, із стягненням з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості даних транспортних засобів у розмірі 170635 грн.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25.05.2020 у справі № 347/955/16.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1716,40 грн., що підтверджується квитанцією № від 19.10.2023, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 858,20 грн., а інші 50 відсотків судового збору у сумі 858,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.4,12,81,141,200,259,263,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.60,63,69,70,71 СК України, ст.368 ЦК України ,суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя, придбане та зареєстроване за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , майно: транспортний засіб «VOLKSWAGEN TOURAN», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; сільськогосподарська техніка - трактор колісний марки «DW 244АТ», 2017 року випуску, свідоцтво НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 дата реєстрації 01 лютого 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_7 , грошову компенсацію вартості автомобіля «VOLKSWAGEN TOURAN», д.н.з. НОМЕР_2 , трактора колісного марки «DW 244АТ», номерний знак НОМЕР_4 , у розмірі частини вартості транспортних засобів, що становить 170635 (сто сімдесят тисяч шістсот тридцять п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_7 , судовий збір у сумі у сумі 858,20 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 20 копійок.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_7 , 50 % сплаченого судового збору відповідно до квитанції платіж № від 19.10.2023, ФН , у розмірі 858,20 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора