РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника позивача Петелька О.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів,-

встановив:

позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення коштів.

В обґрунтування заявленого позову позивачка покликається на те, що у шлюбі в них з відповідачем народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. На даний час вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідач в добровільному порядку не надає її жодних коштів на утримання дитини та її утримання, незвачаю на те, що має таку матеріальну можливість. Просить позов задоволити.

Представником відповідача адвокатом Поповою І. П., 26.10.2023 року подано відзив на позовну заяву в якому зазначає, що звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що відповідач не надає їй жодних коштів на утримання дитини та на її утримання. Проте, така інформація не відповідає дійсності, оскільки, судовим наказом від 13.03.2023 в справі № 465/1082/23 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, починаючи з 21 лютого 2023 року. Відповідно до довідки про доходи від 08.08.2023 № 2695/3 ОСОБА_3 , який служить у військовій частині НОМЕР_1 , сплатив аліменти в квітні 2023 року в розмірі 17 348, 91 гривень, в травні 2023 - 19 657, 70 гривень, в червні 2023 - 22 720, 00 гривень, в липні - 22 063, 19 гривень, всього за чотири місяці - 81 789, 80 гривень. До видачі судового наказу, так і після його видачі, відповідач сам добровільно перераховував і продовжує перераховувати на картковий рахунок позивача грошові кошти на утримання дитини та на її утримання. Так, відповідно до квитанцій за період з 30.10.2022 по 18.04.2023 відповідач переказав на картку позивача грошових коштів на загальну суму 341 440 грн. Тобто за 6 місяців відповідач надав позивачу вказану грошову суму, що в середньому складає майже 57 000 гривень щомісячно, не враховуючи аліментів. Відповідач сплачує аліменти, які в десятки разів перевищують прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Крім аліментів, відповідач надає додатково грошові кошти позивачу, щоб остання купувала для дитини все необхідне, що підтверджується наданими квитанціями. Враховуючи вищевикладене, просить в задоволенні позовної заяви відмовити повністю.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення надали аналогічні викладеним в позові, просять такий задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнала, посилаючись на дововоди наведені у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що від шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 нородження, що підтверджується свідоцтвом про нарождення сірії НОМЕР_2 , видане Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 311, видане 27.07.2012 року.

Відповідно до довідки про реєстрацію місце проживання особи Залізничної районної аддмінстрації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 29035 про реєстрацію місце проживання особи Залізничної районної аддмінстрації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 1 від 27.02.2023 року виданій ОСОБА_1 , про те, що вона дійсно працює у ФОП ОСОБА_5 на посаді кухаря з 28.12.2020 р. На даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох річного віку.

Згідно довідки про доходи від 08.08.2023 року № 2695/3 ОСОБА_3 , який служить у частині НОМЕР_3 , сплатив аліменти в квітні 2023 року в розмірі 17 348, 91 грн., в травні 2023 року 19 657, 7- грн., в червні 2023 року 22 270, 00 грн., в липні 2023 року 22 063, 19 грн., разом 81 789, 80 грн.

Відповідно до кивитанцій наявних в матеріалах справи за період з 30.10.2022 р. по 18.04.2023 р. ОСОБА_3 перерахував на картку ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 341 440 грн.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є молодою, працездатною особою та має постійний заробіток.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині - матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19).

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з положень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Як встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини ОСОБА_4 , який мешкає разом з матір`ю, позивач потребує матеріальної допомоги, що у свою чергу є обов`язком відповідача відповідно до вимог ст. 84 СК України.

У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я чи має на утриманні будь-яких інших утриманців.

При цьому суддя звертає увагу, що згідно інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу Франківського районного суду м. Львова, вбачається, що 13.03.2023 р. Франківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, починаючи з 21 лютого 2023 року.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що позивач має право на утримання від відповідача аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може і повинен надавати таке утримання.

Водночас, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З врахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання позивача у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення сином трьох років.

Згідно з статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

В порядку, визначеному п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12,13,81,133,141,265,268,273,274,354,430 ЦПК України, ст. ст. 80, 84 суд,-

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , кошти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох річного віку в розмірі 1/10 всіх його видів доходу відповідача.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тсячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18.01.2024 року.

Суддя Ванівський Ю. М.