Справа № 175/3751/23
Провадження № 2/206/98/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю секретаря судового засідання Лукінова Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , співвідповідачів: Приватне акціонерне товариство «СК «Український Страховий Стандарт» та Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат,

ПОСТАНОВИВ:

06 вересня 2023 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 31 ЦПК України надійшла вказана цивільна справа.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , співвідповідачів: Приватне акціонерне товариство «СК «Український Страховий Стандарт» та Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 31288,19 грн.; витрати на проведення експертного дослідження автомобіля SUZUKI VITARA д.н.3. НОМЕР_1 у сумі - 4000 грн.; моральної шкоди у розмірі 10000 грн.; інфляційних збитків у розмірі 3443,7 грн.; компенсацію 3% від затрат у розмірі 940 грн.; пеню від затрат у розмірі 15662 грн. Всього просив стягнути - 65333,9 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору 1073,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 04.08.2022 водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи власним автомобілем CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_2 порушив п.12.3 Закону ПДР, здійснивши зіткнення з автомобілем SUZUKI VITARA д.н.3. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . Під час ДТП автомобіль останнього отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. На підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська (справа №206/2466/22) від 31.08.2022, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, яке мало місце 04.08.2022 та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Постанова суду набрала сили 13.09.2022. Під час ДТП позивач повністю виконав всі вимоги Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сповістивши свою страхову компанію. Також позивачем та ОСОБА_2 було виконані всі дії для сповіщення страхової компанії останнього, а саме ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» у якій ОСОБА_2 було укладено страховий поліс АР/289569, код страховика - 142, номер телефону вказаний у страховому полісі ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» не відповідав. З телефонного номера ( НОМЕР_3 ) прийшло повідомлення на мобільний номер ОСОБА_2 у месенджер «Вайбер», про те, що подавати всі дані про ДТП до страхової компанії потрібно через месенджер «Вайбер», що було зроблено позивачем 04.08.2022, про що свідчать скріншоти з перепискою. Додатково на електронну пошту ним було направлено повідомлення до ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» щодо ДТП. Однак жодної відповіді ним отримано не було. В подальшому йому стало відомо, що ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт», знаходиться в стадії ліквідації. Після чергових звернень до страхової компанії, він зателефонував на гарячу лінію МТСБУ, де йому повідомили, що вказана страхова компанія є проблемною і порадили звернутися до суду. Враховуючи, що з часу ДТП, виплата відповідачем та співвідповідачами страхового відшкодування не була здійснена, позивач звернувся до суду з даним позовом. Також, позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та затримки виплати страхового відшкодування йому була спричинена й моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10000 грн., оскільки вона полягає у психічних переживаннях, які він поніс під час ДТП. А саме, порушення звичного, налагодженого стану життя у зв`язку із відсутністю автомобіля під час проведення його ремонту на протязі 12 днів, незручності, які він переніс у зв`язку з вирішенням безліч додаткових питань, що віднімає час від особистих справ та справ сім`ї.

Позивач у судове засідання не з`явився, 19.01.2024 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та співвідповідач ПрАТ «СК «Український Страховий стандарт» до судового засідання не з`явилися будучі повідомлені належним чином про час, дату та місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток поштою, в матеріалах справи міститься конверти, повернуті поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач та співвідповідач ПрАТ «СК «Український страховий Стандарт» неодноразово повідомляв про розгляд справи через розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Відповідач та співвідповідач ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не направляли, відзив не подавали.

Представником співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України до суду подано відзив на позовну заяву, яку обґрунтовано наступним. Спірні правовідносини, які виникли в даному випадку між співвідповідачем та Позивачем регулюються спеціальним Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» та нормами ЦК України. Так, МТСБУ відшкодовує шкоду у випадках, чітко передбачених положенням Закону № 1961-ІV, одним з яких є встановлення недостатності майна страховика, якого визнано банкрутом та ліквідовано для виконання зобов`язань за договорами страхування відповідальності, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих. На дату подачі позову ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» не ліквідовано, вказана страхова компанія знаходиться в стані ліквідації за його власним рішенням, що підтверджується Витягом з сайту реєстру суб`єктів господарювання. Відповідно до рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації процес ліквідації розпочато з 19.05.2023 (Запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 20101514). Відповідно до ліквідаційної процедури був встановлений строк для заявлення кредиторами своїх вимог - до 16.07.2023. ПрАТ «СК « Український Страховий Стандарт» виключено із членів МТСБУ з 26 січня 2023 року у зв`язку з набранням чинності рішення НБУ №462-рш від 20.09.2022 щодо відкликання (анулювання) зазначеному страховику ліцензій за послуги. ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» втратило право укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте припинення членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними договорами. Однією з підстав, прийняття МТСБУ на себе зобов`язань страховика, що ліквідується, є встановлення в процедурі ліквідації недостатності майна цього страховика для виконання таких зобов`язань за договором страхування, проте цього не було зроблено. Разом цим МТСБУ не є правонаступником ліквідованого страховика, тобто не набуває усіх прав та обов`язків останнього, як сторони у зобов`язанні, а фактично вступає у спірні правовідносини лише у разі та після встановлення факту недостатності майна страховика, що ліквідується для погашення зобов`язань за договором страхування відповідно до рішення уповноважених законом органів, для погашення вимог кредиторів, тобто не є таким, що приймає на себе всі зобов`язання такого страховика, у тому числі і ті, які є наслідком неналежного виконання або невиконання цим страховиком власних зобов`язань за договором страхування. Враховуючи викладені обставини, оскільки ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» не визнано банкротом та/або не ліквідовано як юридичну особу, тому саме воно повинно нести відповідальність за невиконання зобов`язань за Договором страхування. Представник МТСБУ просив визнати подію, що мала місце 04.08.2023 страховим випадком, відповідно до полюсу № АР/2289569 та Закону, а в задоволенні позовних вимог позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України просив суд відмовити в повному обсязі з наведених у відзиві підстав. Просив розгляд справи здійснювати без його участі.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних обставин.

Судом були встановлені такі обставини та відповідні правовідносини.

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська (справа №206/2466/22) від 31.08.2022, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, яке мало місце 04.08.2022 та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн. Постанова суду набрала сили 13.09.2022. Порушення полягало у тому, що 04.08.2022 водій ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи власним автомобілем CHEVROLET AVEO д.н.з. НОМЕР_2 порушив п.12.3 Закону ПДР, здійснивши зіткнення з автомобілем SUZUKI VITARA д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 . Під час ДТП автомобіль останнього отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова суду набрала сили 13.09.2022 (а.с.65-66).

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Таким чином, наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

Згідно з даними електронного страхового полісу № АР/2289569 ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час виникнення ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт», строк дії полісу з 04.10.2021 до 03.10.2022; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн. розмір франшизи - 2600 грн. Забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором страхування виступає транспортний засіб «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_2 , страхувальником зазначена ОСОБА_2 (а.с.148-149).

Внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , був пошкоджений автомобіль «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.20).

Позивач звернувся до вказаної страхової компанії із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 36-38), однак номер телефону вказаний у страховому полісі ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» не відповідав. З телефонного номера ( НОМЕР_3 ) прийшло повідомлення на мобільний номер ОСОБА_2 у месенджер «Вайбер», про те, що подавати всі дані про ДТП до страхової компанії потрібно через месенджер «Вайбер», що було зроблено 04.08.2022, про що свідчать скріншоти з перепискою (а.с. 40-490. Додатково на електронну пошту було направлено повідомлення до ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» щодо ДТП. Проте, як зазначено у позовній заяві, жодної відповіді від Страхової компанії позивачем тривалий час отримано так і не було, а тому враховуючи ту обставину, що останній був вимушений постійно користуватися автомобілем, тому здійснив ремонт автомобіля за власний рахунок.

07.11.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Аварком консталтінг», укладено Договір №АК026-22 про надання послуг з оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , вартість послуги складає 4000 грн, час виконання 10-15 роб.днів (а.с.64).

Відповідно до Звіту № АК026-22 від 14.11.2022 про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , з додатком №1 до висновку АК026-22 від 14.11.2022 та протоколом огляду транспортного засобу, додатком № 2 ремонтною калькуляцією та фотозображеннями пошкодженого транспортного засобу, встановлено, що вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягає заміні, складає: 31246,99 грн. Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження складає 31246,99 грн. з урахуванням ПДВ. Втрата товарної вартості наданого на оцінку автомобілю «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 8426,76 грн. Матеріальний збиток завданий власникові КТЗ «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , складає 39673,75 грн. (а.с.67-76). Звіт складено експертом ОСОБА_3 , який має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка колісних транспортних засобів», посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 680-ПК від 23.09.2021, видане Фондом державного майна України; сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №166/21 від 04.03.2021, виданий ТОВ «Аварком Консалтинг» (а.с.77).

Відповідно до рахунку-фактури № АК026-22 від 07.10.2022 ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Аварком Консалтинг» грошові кошти у розмірі 4000 грн. за послуги оцінки вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 79), що піддержується платіжною інструкцією № 0.0..1 (а.с.78) та складено АКТ №АК026-22 від 17.11.2022 про прийняття -передачі виконання робіт (а.с.80).

ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» виконані ремонті роботи із закупівлею автомобільних частин та матеріалів автомобіля «SUZUKI VITARA» д.н.з. НОМЕР_1 , сума яких становила з урахуванням ПДВ 31288,19 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт під №АДТ02210070 від 22.11.2022 та квитанцією на оплату вартості ремонтних робіт та придбання запчастин для автомобіля № 0.0..1, код квитанції 9286-9367-7006-9448 від 09.11.2022 на користь ТОВ «Автотрейдінг-Дніпро» в розмірі 31288,19 грн. (а.с. 7,92).

Згідно з електронним страховим полісом № 204666457 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час виникнення ДТП була застрахована у НАСК «ОРАНТА», строк дії полісу з 27.08.2021 до 26.08.2022 (а.с.100).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як вбачається з частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 ЦПК України, передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положення статей 33, 37 Закону № 1961-IV передбачає дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п.6 статті 3 ЦК України, визначено, що добросовістність це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно, у разі вчинення дій, які не врегульовані нормами цивільного законодавства, перед судом може постати завдання оцінки таких дій.

З формулювання статті 11 ЦК України можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 цього Кодексу.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Тим самим закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин, і недотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема права на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи, взагалі та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 указаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України.

Згідно із частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 з вини якої трапилась дорожньо-транспортна пригода, була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», з розміром відповідальності 130000 грн. за шкоду, заподіяну майну та 260000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, розмір франшизи 2600 грн.

20 вересня 2022 року Національний банк України застосував до вказаного страховика захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг, а з 26 січня 2023 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» був позбавлений членства в МТСБУ.

Правовідносини страховика та МТСБУ врегульовано розділом IV Закону № 1961-IV та Ліцензійними умовами провадження страхової діяльності, затвердженими розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 40 від 28 серпня 2003 року (далі Ліцензійні умови).

Статтею 39 Закону № 1961-IV передбачено, що моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною другою статті 39 Закону №1961-ІМ, визначено, що за положеннями цієї норми МТСБУ є самоврядною організацією її засновників (членів) та гарантом відшкодування шкоди, яка має завдання щодо: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій; забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена картка» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн членів цієї системи; збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів резидентів у разі їх виїзду за межі України; співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються уповноваженим органом; надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників.

Положеннями статті 1 Закону № 85/96-ВР, встановлено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до Закону № 1961-IV передбачено, що організація, що створена задля відшкодування шкоди, МТСБУ зобов`язане відшкодувати шкоду, спричинену потерпілим, за певних умов, зокрема, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (підпункт «ґ» частини першої статті 41 Закону № 1961-IV), а за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика повного члена МТСБУ у таких самих випадках (підпункт «а» пункту 41.2 статті 41 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктами 20.2, 20.3 статті 20 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, бере на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

При цьому згідно з пунктом 7 статті 51 Закону № 1961-IV у разі ліквідації страховика або визнання його банкрутом страховик зобов`язаний передати до МТСБУ всі матеріали щодо укладених ним договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, такий страховик зобов`язаний перерахувати до відповідних централізованих страхових резервних фондів кошти в обсягах сум незароблених страхових премій із цього виду страхування.

Відтак обов`язок з виконання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у разі недостатності коштів та майна відповідного страховика, покладено на МТСБУ з моменту визнання цього страховика банкрутом та/або його ліквідації як юридичної особи.

Таким чином, МТСБУ має зобов`язання на відшкодування шкоди замість страховика лише у випадку визнання його банкрутом та/або ліквідації. При цьому немає значення, чи це було підставою для його виключення із числа членів МТСБУ та/або позбавлення його повного членства.

Одночасно у випадку припинення членства страховика в МТСБУ (виключення з числа членів та/або позбавлення повного членства) у зв`язку з банкрутством та ліквідацією, МТСБУ зобов`язане здійснити регламентні виплати на підставі переданих до нього матеріалів усіх укладених договорів обов`язкового страхування у випадку недостатності коштів і майна страховика для здійснення страхових виплат.

Відтак відповідно до зазначеного Закону з моменту визнання судом страховика банкрутом та введення ліквідаційної процедури передбачено обов`язкові умови для проведення МТСБУ регламентних виплат за страховика, що визнаний банкрутом, а саме: підтвердження факту визнання страховика банкрутом; наявність невиконаних зобов`язань страховика за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів; недостатність коштів та майна страховика для виконання його зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Таким чином, МТСБУ відповідно до Закону № 1961-IV відшкодовує шкоду за страховика учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований (виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань); в інших випадках страховик зобов`язаний самостійно відшкодувати шкоду, у тому числі в процедурі банкрутства та ліквідації як юридичної особи.

У разі початку процедури банкрутства страховика, потерпіла особа може звернутися з вимогою про відшкодування шкоди у процедурі, передбаченій Кодексом України з питань банкрутства, та захистити своє право на відшкодування шкоди в такий спосіб.

Закон не передбачає обов`язку МТСБУ на відшкодування шкоди замість виключеного члена у випадку виключення зі складу членів МТСБУ з інших підстав, і в цих випадках страховик повинен нести матеріальну відповідальність самостійно на загальних підставах.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року в справі № 201/16373/16-ц (Провадження № 14-27цс21).

З матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору страхування між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», а також на момент ДТП товариство мало ліцензію та було членом МТСБУ. Страховик ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» був позбавлений членства в МТСБУ 26 січня 2023 року.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги доводи представника МТСБУ викладені у відзиві на позовну заяву, в яких останній посилається на ту обставину, що позбавлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» членства в МТСБУ не звільняє страховика від виконання зобов`язань згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Таким чином, страховик є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, застрахована відповідно до полісу № АР/2289569, суд вважає за необхідне стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31288,19 грн., а також виплати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн.

Крім того, враховуючи зазначені вище норми законодавства та прострочення виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» трьох відсотки річних в сумі 940 грн., пені в сумі 15662 грн. та інфляційні збитків в сумі 3443,70 грн.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 2600 гривень не відшкодований страхувальником (відповідачем), яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача у відповідності до вимог чинного законодавства.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «СК «Український страховий стандарт» та Моторного (транспортного) страхового бюро України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач зазнав ушкодження здоров`я, а тому суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика «СК «Український страховий стандарт» на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 26.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи викладене суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - Постанова Пленуму), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму, під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У даній справі встановлено протиправність поведінки відповідача ОСОБА_2 , що спричинило пошкодження майна позивача, що, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача ОСОБА_2 заподіяло позивачу моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., оцінені ним суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 5000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , співвідповідачів: Приватне акціонерне товариство «СК «Український Страховий Стандарт» та Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Український Страховий Стандарт» (, юридична адреса: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі - 31288,19 грн., трьох відсотків річних в сумі 940 грн., пені в сумі 15662 грн. та інфляційні збитки в сумі 3443,70 грн., загальна сума яких складає - 51 333,89 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Український Страховий Стандарт» (, юридична адреса: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) виплати на проведення експертного дослідження у розмірі 4000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) суму франшизи у розмірі 2600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СК «Український Страховий Стандарт» (, юридична адреса: 04107, місто Київ, вулиця Багговутівська, будинок 17-21) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1021 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 51,78 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 23.01.2024.

Суддя О.В. Поштаренко