Справа № 168/722/23 Головуючий у 1 інстанції: Малюта А. В.
Провадження № 22-ц/802/75/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Державного підприємства «Ковельське лісове господарство», правноступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_3 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

Позивач Державне підприємство «Ковельське лісове господарство», правноступником якого є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», звернувся в суд з указаним позовом мотивуючи тим, що вироком від 08 лютого 2023 року Старовижівського районного суду Волинської області відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 246 КК України та частиною 4 статті 246 КК України. Вирок набрав законної сили 13 березня 2023 року.

Вироком від 06 квітня 2023 року Старовижівського районного суду Волинської області ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 246 КК України та частиною 4 статті 246 КК України. Вирок набрав законної сили 08 травня 2023 року.

Унаслідок незаконної вирубки лісу розмір шкоди (збитків), заподіяної державі на території Сьомаківського лісництва ДП «Старовижівського ЛГ» в кварталі 39 виділ 44 та в кварталі 36 виділ 12, становить 144722,56 грн.

Під час розгляду кримінальної справи стосовно засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 питання про відшкодування завданої ними майнової шкоди в розмірі 144722.56 грн. судом не вирішувалось

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь бюджету Смідинської сільської ради Ковельського району шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев в сумі 144 722.56 грн. Вказав, що на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Рішенням Старовижівського районного суду від 25 жовтня 2023 року задоволено позов.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь бюджету Смідинської сільської ради Ковельського району (колишнього Старовижівського району) Волинської області заподіяну внаслідок незаконної порубки дерев шкоду в сумі 144 722 гривень на розрахунковий рахунок № UA0003528, отримувач Смідинська сільська рада Ковельського району (колишнього Старовижівського району) Волинської області, код бюджетної класифікації 24062100, код отримувача 38009371, банк одержувача Казначейство України (ЕАП),МФО 899998.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1342,00 гривні на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1342,00 гривні на користь держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. Також повідомив апеляційний суд про своє бажання брати безпосередню участь в судовому засіданні апеляційного суду, однак не наводив обґрунтувань, які слугують підставою для призначення апеляційного розгляду справи з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (29 970 грн) менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 18.01.2024, тобто дата складення повного судового рішення.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував, після вручення йому за місцем відбуття покарання копії апеляційної скарги з ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі, що підтверджується розпискою, відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року задоволено клопотання Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про заміну позивача правонаступником, залучено до участі у справ як правонаступника позивача Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

На адресу апеляційного суду 04 січня 2024 року надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 з проханням долучити до матеріалів справи копію довідки від 20 березня 2023 року № 380, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 про перебування солдата ОСОБА_1 на військовій службі по мобілізації. Клопотання про зупинення провадження у даній справі відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не подавали. Також відповідач та його представник не подали доказів про те, що військова частина, у якій на службі перебуває ОСОБА_1 переведена на воєнний стан, або про те, що відповідач ОСОБА_1 несе службу безпосередньо у зоні проведення бойових дій, у зв`язку з чим відповідно до приписів п.2 ст. 251 ЦПК України виникає обов`язок суду зупинити провадження у справі.

Ураховуючи викладене та ту обставину, що інтереси відповідача ОСОБА_1 в апеляційному суді представляє представник ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів вважає за можливе справу розглядати.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом установлено, що вироком від 08 лютого 2023 року Старовижівського районного суду Волинської області затверджено угоду про визнання винуватості , укладену між прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури і ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 246 КК України та частиною 4 статті 246 КК України. Вирок набрав законної сили 13 березня 2023 року.

Вироком від 06 квітня 2023 року Старовижівського районного суду Волинської області затверджено угоду про визнання винуватості , укладену між прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури та ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 246 КК України та частиною 4 статті 246 КК України. Вирок набрав законної сили 08 травня 2023 року.

Із змісту вироків вбачається, що 02.04.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у лісовому масиві, що в 36 кварталі 12 виділі Сьомаківського лісництва Державного підприємства «Старовижівське лісове господарство» здійснили незаконну порубку 9 дерев породи «дуб», наступними діаметрами пнів: 49 см - вартістю 13 443,96 грн., 50 см - вартістю 13 443,96 грн, 52 см - вартістю 14 352,04 грн., 55 см - вартістю 15 714,17 грн., 44 см - вартістю 11623,47 грн., 45 см - вартістю 11623,47 грн., 37 см - вартістю 7978,16 грн., 50 см - вартістю 13443,96 грн., 45 см - вартістю 11623,47 грн.

Крім цього 03.04.2021 року близько 21.00 год., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у лісовому масиві, що в 39 кварталі 44 виділі Сьомаківського лісництва Державного підприємства Старовижівське лісове господарство здійснили незаконну порубку одного дерева породи «дуб» діаметром 86 см - вартістю 29 789,46 грн. та одного дерева породи «граб» діаметром 22 см - вартістю 16 86,44 грн.,

Згідно з частиною другою статті 24 ЛК України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 105 ЛК України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України

вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою

Згідно з розрахунком, який проведено позивачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу», розмір шкоди, заподіяної відповідачами унаслідок незаконної порубки дерев, 144722.56 грн.

Також висновком від 26 травня 2023 року експерта № 8481 у кримінальному провадженню щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за результатами проведення інженерно екологічної експертизи та розрахунку розміру шкоди,заподіяної незаконною вирубкою лісу розмір шкоди (збитків) заподіяної державі на території Сьомаківського лісництва ДП «Старовижівського ЛГ» в кварталі 39 виділ 44 та в кварталі 36 виділ 12 становить 144722,56 грн.

У силу пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку із здійсненням незаконної вирубки лісу на території Смідинської сільської ради Волинської області, заподіяні збитки належить стягувати шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок Смідинської сільської ради, із якого буде здійснено розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина відповідача ОСОБА_1 у завданні майнової шкоду унаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили і ним не оскаржувався. Розмір завданої шкоди розраховано згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу».

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Аргументи апеляційної скарги щодо зловживання процесуальним правом позивачем у зв`язку із залишенням без розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_1 за частинами 2, 4 статті 246 КК України не ґрунтуються на законі.

Зокрема, згідно з приписами частин1,5,6,7ст.128КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного,обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Отже із системного аналізу змісту статті 128 Кримінального процесуального Кодексу вбачається, що подання заяви про залишення цивільного позову без розгляду є правом цивільного позивача, при цьому законом передбачено, що особа має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства у разі залишення позову в кримінальному провадженні без розгляду.

Ухвалою Старовижівського районного суду від 08 лютого 2023 року залишено без розгляду цивільний позову ДП «Ковельське лісове господарство» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування збитків.

Тому звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства не суперечить закону.

Обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посиланням на ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 не був повідомлений про час і місце розгляду скарги не слугує підставою для задоволення апеляційної скарги з тієї причини, що сам ОСОБА_2 рішення суду не оскаржував, відповідач ОСОБА_1 не наділений повноваженнями представляти інтереси іншого відповідача ОСОБА_2 відтак вимагати скасування рішення суду у зв"язку з порушенням прав ОСОБА_2 , розгляд справи судом першої інстанції у відсутності ОСОБА_2 ніяким чином не впливає на права і обов"язки ОСОБА_1 , який брав участь в суді першої інстанції. До того ж такі доводи відповідача ОСОБА_1 спростовуються наявним в матеріалах справи листом Старовижівського районного суду від 29.09.2023 про надіслання копії ухвали про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду по суті на 25 жовтня 2023 року для вручення відповідачу ОСОБА_2 до Маневицької виправної колонії № 42 та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Інші доводи апеляційної скарги являють собою цитування норм процесуального права та їх тлумачення, цитування витягів з Постанов Верховного Суду, а тому підстав для спростування таких аргументів не вбачається.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, оскільки оскаржене рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України , апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2023 року в даній залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: