ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року в цивільній справі номер 234/14080/15 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, зацікавлені особи: стягувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», боржник - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області звернулась приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталія Євгеніївна з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 - до погашення заборгованості за виконавчим документом №234/3643/20.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Матвійчук Н.Є. перебуває виконавче провадження №64717522 щодо примусового виконання виконавчого листа Краматорського міського суду Донецького області №234/14080/15-ц від 29.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» коштів на загальну суму 345916,25 грн. Оскільки боржник рішення суду не виконує, не вчиняє жодних дій, спрямованих на його виконання, не з`являється на виклики приватного виконавця, не надає інформацію про належне йому майно та місцезнаходження майна на яке можливо звернути стягнення, тому з метою своєчасного та повного виконання рішення суду і подане до суду вказане подання.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - відмовлено.

Із вказаною ухвалою не погодилась приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є., подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року та ухвалити рішення, яким задовольнити вимоги подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання рішення у справі №234/14080/15-ц.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою.

03.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64717522 З цієї дати боржником не виконано зобов`язань, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», щодо подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб. Приватним виконавцем п`ять разів здійснено виклик з`явитись до виконавця. На жоден виклик боржник не з`явились, про причини неявки повідомили тільки за одним викликом (яка не була поважною, так як роботодавець зобов`язаний надавати можливість явки до органу примусового стягнення), чим порушено п. 5 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

19.05.2023 року приватним виконавцем Матвійчук Н. Є. змінено виконавчий округ Донецької області на виконавчий округ Одеської області.

Боржником не вчинено жодних дій на добровільне виконання рішення суду. Навпаки, боржниця намагається оскаржувати рішення, ухвали про видачу дубліката виконавчого документа, про заміну сторони виконавчого провадження.

Тривалий термін невиконання та можливість такого виконання (боржниця отримує заробітну плату квартира у власноті) свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання рішення.

Судом першої інстанції не враховано, що боржник є повідомленим про виконавче провадження. Судом не враховано, що у боржника є доходи та нерухоме майно, отже є можливість виконання рішення.

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 57).

Стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та боржник ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у приватного

виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. перебуває виконавче провадження №64717522 щодо примусового виконання виконавчого листа Краматорського міського суду Донецького області №234/14080/15-ц від 29.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» коштів на загальну суму 345916,25 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 03 березня 2021 року відкрито виконавче провадження №64998996 (а.с. 10).

Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. 03.03.2021 року, 23.12.2021 року винесено постанови про арешт коштів боржниці ОСОБА_1 (а.с. 12зв, 13зв).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 23.12.2021 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржниці ОСОБА_1 (а.с. 15-15зв).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 20.04.2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці ОСОБА_1 (а.с. 15зв-16).

З відповіді на запит до Пенсійного фонду вбачається, що ОСОБА_1 отримує заробітну плату в КВП «Краматорський водоканал»(а.с. 20зв).

У відповіді на запит до Податкової служби міститься інформація про суми нарахованих доходів боржниці ОСОБА_1 за 2, 3, 4 квартали 2022 року та за 1,2 квартали 2023 року (а.с. 19зв).

З подання вбачається, що станом на 09.10.2023 року з боржника в ході виконавчого провадження стягнуто 37029,45 грн боргу, 3702,95 грн основної винагороди приватного виконавця. Залишок суми боргу складає 312634,11 грн.

20.05.2023 року та 26.06.2023 року приватним виконавцем були направлені виклики з`явитися до виконавця (а.с. 17, 18).

Відповідно до інформації АТ «Укрпошта», вказані вище поштові відправлення були вручені 25.05.2023 року та 01.07.2023 року (а.с. 17зв, 18зв, 19).

Залишаючи подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа без задоволення, суд першої інстанції виходив з невстановленості фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за кордон.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення; суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними і цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець підчас здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено статтею 441 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Відповідно, наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. перебуває виконавче провадження №64717522 щодо примусового виконання виконавчого листа Краматорського міського суду Донецького області №234/14080/15-ц від 29.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» коштів на загальну суму 345916,25 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 03 березня 2021 року відкрито виконавче провадження №64998996.

Приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. 03.03.2021 року, 23.12.2021 року винесено постанови про арешт коштів боржниці ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 23.12.2021 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржниці ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 23 грудня 2021 року накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно боржниці

ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 20.04.2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржниці ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. від 07.06.2023 року прийнято виконавче провадження №64998996 до примусового виконання (а.с. 20зв).

Станом на 09.10.2023 року з боржника в ході виконавчого провадження стягнуто 37029,45 грн боргу, 3702,95 грн основної винагороди приватного виконавця. Залишок суми боргу складає 312634,11 грн.

20.05.2023 року та 26.06.2023 року приватним виконавцем були направлені виклики з`явитися до виконавця.

Відповідно до інформації АТ «Укрпошта», вищевказані поштові відправлення були вручені 25.05.2023 року та 01.07.2023 року.

В силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, оскільки приватним виконавцем не доведено та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржниця свідомо ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки учасників справи, обставини справи, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: