Справа № 212/9265/23
У Х В А Л А

23 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Лапіної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України,за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом адвоката Давидової Наталі Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПОКРОВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) про оспорювання батьківства,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.12.2023 року прийнято справу до провадження судді та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 20.12.2023 року о 11.00 годині.

Учасники справи не з`явилися, вважається належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

В матеріалах справи міститься заява від позивача ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Від відповідачки ОСОБА_3 в матеріалах справи міститься заява про те, що вона як відповідач, підтверджує фактичні обставини у справі, доводи викладені в позовній заяві, не заперечує щодо задоволення позову та просить їх задовольнити. Справу просила розглянути без її участі.

Від начальника ПОКРОВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) Олени Ельтерман надано письмові пояснення щодо позову, просила розглянути справу без участі їх представників з урахуванням наданих письмових пояснень. Крім того на електронну адресу суду 20.12.2023 року подала заяву про проведення засідання на 11.00 годину 20.12.2023 року на розсуд суду з урахуванням позиції, викладеної в поясненнях на позовну заяву від 08.12.2023 року за вих. № 3191/31.10-34.

На електронну адресу суду від адвоката Давидової Н.О. надійшла заява в якій просили долучити до матеріалів справи у якості доказів нотаріальну копію експертизи ДНК, з перекладом на українську мову. Просила задовольнити позовну заяву та розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, подані стороною позивача заяви про розгляд справи без участі, стороною відповідача про визнання позову, матеріали експертизи ДНК на батьківство, позицію третьої особи у справі, суд дійшов наступного висновку.

У позові позивач просить ухвалити рішення, яким виключити з акту реєстрації народження дитини виданим відділом РАЦС, номер гайзенського міста Штаде, 03359038, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , дитина- ОСОБА_4 , стать жіноча, мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_1 . Місце, дата реєстрації - місто Штаде, ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчення про батька ОСОБА_1 , як батька дитини.

Зазначена справа є справою з іноземним елементом.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватно-правових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно зі статтею 66 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

У статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено підстави визначення підсудності справ судам України та зазначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України;

12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

При цьому статтею 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено випадки виключної підсудності справ з іноземним елементом судам України.

Україна та Федеративна Республіка Німеччина є Договірними Державами Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 жовтня 1996 року (далі Конвенція).

Конвенцією визначено її цілі, якими є: визначити державу, органи якої мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини; визначити, яке право застосовується такими органами при здійсненні їхньої юрисдикції; визначити право, що забезпечується до батьківської відповідальності; забезпечити визнання та виконання таких заходів в усіх Договірних Державах; запровадити таке співробітництво між органами Договірних держав, яке може бути необхідним для досягнення цілей цієї Конвенції.

Статтею 3 Конвенції визначено, що заходи, згадані у статті 1, можуть стосуватися, зокрема, права опіки, у тому числі права стосовно піклування про особу дитини та, зокрема, право визначати місце проживання дитини, а також права на спілкування, у тому числі право брати дитину на обмежений період у місце інше, ніж звичайне місце проживання дитини.

У статті 5 Конвенції зазначено, що судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

З урахуванням статті 7, у разі зміни звичайного місця проживання дитини на іншу Договірну Державу, юрисдикцію мають органи Держави нового звичайного місця проживання.

Встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 оспорює своє батьківство щодо малолітньої дитини - ОСОБА_6 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Штаде, Федеративна Республіка Німеччина, його колишньою дружиною ОСОБА_2 , посилаючись на факт припинення сімейних відносин у 2022 році, розірванні шлюбу 17 січня 2023 року та те, що він не є біологічним батьком дитини.

Проте, норми сімейного права України, на які посилається позивач підлягали б застосуванню, якщо дитина була б народжена на території України або зареєстрована у відповідній консульській установі України.

Однак, новонароджену дитину було зареєстровано відділом РАЦС у місті Штаде, Федеративна Республіка Німеччина.

Ураховуючи наведені норми Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей, Конвенції про права дитини, Закону України «Про міжнародне приватне право», статті 497 ЦПК України вимоги про виключення з акту реєстрації народження дитини виданим відділом РАЦС, номер гайзенського міста Штаде, 03359038, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , дитина- ОСОБА_4 , стать жіноча, мати - ОСОБА_5 , батько - ОСОБА_1 . Місце, дата реєстрації - місто Штаде, ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідчення про батька ОСОБА_1 , як батька дитини, не підсудні національним судам України.

Лише у разі, якщо спір підлягає вирішенню у судах України, підсудність визначається за правилами ЦПК України.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у від 26 квітня 2022 року у справі № 200/421/19 (провадження № 61-6949св21).

Отже, слід застосувати пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України, згідно з яким суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не вирішувати справу по суті із одночасним зазначенням про непідсудність національним судам України таких вимог.

У разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Вказана позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за позовом адвоката Давидової Наталі Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПОКРОВСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) про оспорювання батьківства - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2024 року.

Суддя І. Б. Чайкін