Справа № 362/2059/23
Провадження № 2/362/319/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2024 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., розглянувши у місті Василькові Обухівського району Київської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Судом відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29 січня 2024 року судом отримано заяву і клопотання відповідачки про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за правилами загального позовного провадження.

Зокрема, заяву і клопотання обґрунтовано тим, що розгляд справи для відповідачки є вкрай важливим та позбавляє відповідачку процесуальних прав.

Вирішуючи дані заяву і клопотання, слід виходити з наступного.

Суд наголошує на тому, що за своєю юридичною структурою дана справа не відноситься до складних.

При цьому, відповідачка належним чином і у повному обсязі може скористатися своїми процесуальними правами, надавши суду відповідні заяви і/або клопотання.

Суд обов`язково їх дослідить і врахує при винесенні рішення у справі.

Таким чином, відповідачка реалізує свої процесуальні права надати пояснення, доводи і міркування та заявити клопотання.

Тобто, навіть при розгляді справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, відповідачка не позбавлена та має право надати пояснення, доводи і міркування у письмовому вигляді та заявити будь-які клопотання, які суд обов`язково розгляне.

Суд не вбачає перешкод для реалізації відповідачкою її прав заявити клопотання будь-якого характеру.

Вказані процесуальні дії абсолютно не залежать від виду і порядку провадження, що здійснюється судом.

При вирішенні питання про порядок розгляду справи, суд керувався нормами частин 2, 3 і 4 статті 274 ЦПК України, які дозволяють проводити розгляд справи за даним позовом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Як наслідок, відповідно до частини шостої статті 279 ЦПК України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Отже, оскільки, предметом даного позову є землекористування відносно двох земельних ділянок із дотримання чи порушенням нормативно-правових актів та характер спірних правовідносин і предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви і клопотання відповідачки про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд зауважує, що для повного та всебічного встановлення обставин справи, суду достатньо дослідити письмові пояснення учасників процесу та дати аналіз письмовим доказам по справі.

Крім того, надані сторонами докази мають однакову силу незалежно від того чи подані вони в судовому засіданні чи ні.

Одночасно, об`єктивно відсутня необхідність надання пояснень безпосередньо і усно в судовому засіданні, оскільки пояснення можна надати в письмовому вигляді.

До того ж, слід звернути увагу відповідачки на таке.

Розгляд справи в судовому засіданні з різних причин може затягнутись на довгі роки, що є неприпустимим, тоді як в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суду достатньо отримати від усіх учасників процесу їх правову позицію щодо справи, оцінити докази та прийняти рішення.

Серед іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною на підставі Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Ахеn v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

До того ж, необхідно врахувати, що у зв`язку із введенням воєнного стану на усій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та його подальшим продовженням, розгляд справи в судовому засіданні може бути значно ускладнений або взагалі неможливий через неможливість прибуття до суду сторін по справі чи оголошення повітряної тривоги у Київській області.

Як наслідок, розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін не є перешкодою для дослідження в повному обсязі усіх обставин по справі.

Важливим є те, щоби сторони повідомили суду усі фактичні обставини справи.

При цьому, слід зауважити, що повідомлення суду про обставини по справі не обов`язково має здійснюватись вербально в судовому засіданні.

Немає перешкод для сторін повідомити суду про усі обставини по справі в письмових поясненнях, листах, заявах і клопотаннях.

Будь-які докази по справі сторони також можуть надати суду через канцелярію суду або засобами поштового зв`язку.

Насамперед, є хибною думка відповідачки про те, що розгляд справи в порядку спрощеного провадження суперечить статті 12 ЦПК України та позбавить відповідачку процесуальних прав, оскільки суд не викликає обидві сторони: ані позивача, ані відповідача.

Одночасно, відповідачу слід роз`яснити, що принцип змагальності полягає у доведенні сторонами обставин які мають значення для справи і на які вони (сторони) посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень.

Змагальність не означає безпосередню участь особи в судовому засіданні!

На глибоке переконання суду, дотримання змагальності в повному обсязі забезпечується і в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд наголошує, що ефективний захист своїх прав не полягає у виступах в судових засіданнях, а полягає у наданні суду доказів на яких ґрунтуються заперечення сторони.

Суд зауважує, що відповідачка не позбавлена можливості надати письмові докази і заявити клопотання, оскільки будь-які докази, заяви чи клопотання по справі відповідачка має право надати суду через канцелярію суду або засобами поштового зв`язку.

При цьому, суд наголошує, що дані заява і клопотання які розглядаються подані відповідачкою через канцелярію суду, і їй в цьому ніхто не перешкодив та суд розглядає дані заяву і клопотання.

Тобто, відповідачка реально може подати до суду також й інші заяви чи клопотання будь-якого характеру по даній справі.

Посилання відповідачки на постановлення на її думку судового рішення за завідомо безпідставним позовом, також не є підставою для розгляду справи в загальному провадженні, оскільки за результатами розгляду справи позов може бути:

-задоволений;

-задоволений частково;

-відмовлено в задоволенні позову, що буде вирішено судом на підставі наданих учасниками справи письмових доказів.

Крім того, суд не погоджується із думкою відповідачки про те, що необхідність призначення експертизи унеможливлює розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, оскільки розгляд даної справи в порядку спрощеного провадження, абсолютно не перешкоджає можливості призначення експертизи по справі.

При цьому, суд обов`язково буде враховувати разом з іншими письмовими доказами в сукупності отримані висновки експерта.

Саме від письмових доказів безпосередньо залежить результат вирішення справи по суті, а не від виду провадження за яким здійснюється розгляд справи.

За таких обставин, заява і клопотання є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 184 187, 274 277 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви і клопотання відповідачки про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін в порядку загального позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя