ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/269/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

правонаступника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року в складі судді Цвіри Д.М. у справі № 2-10336/04 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ частини будинку зі спільної часткової власності, -

в с т а н о в и в :

У січні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про виділ 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , що належав сторонам на праві спільної сумісної власності, та виділу 1/2 частки земельної ділянки, що прилягає до його частки будинку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Позивачу виділено земельну ділянку АДРЕСА_2 , зі сторони домоволодіння АДРЕСА_3 площею 261,5 кв. м, що відповідає його ідеальній частці; відповідачу ОСОБА_3 виділено земельну ділянку АДРЕСА_4 зі сторони домоволодіння АДРЕСА_5 площею 261,5 кв. м, що відповідає її ідеальній частці.

Зобов`язано співвласників не перешкоджати один одному при догляді та ремонті житлового будинку та надвірних будівель.

Заборонено співвласникам розділяти огородженнями, які затемнюють вікна, частини садових ділянок, виділених у користування співвласникам.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2021 року, уточненим ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року виправлено описки, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено, визначено за ОСОБА_1 на праві приватної власності приміщення квартири АДРЕСА_6 - (2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7) і ганком літ. «а7» в житловому будинку літ. «А1» за адресою: АДРЕСА_1 з прибудовами та сараєм літ «Б», льохом літ. «Г», вбиральнею літ. «В», хвірткою № 4, частиною огорожі № 3 та визначити за відповідачем ОСОБА_3 на праві приватної власності приміщення квартири АДРЕСА_7 (II, 1-2, 1-4, 1-6,1-9,1-10) в житловому будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 з прибудовами, сараєм літ. «Е», з льохом літ. «Ж», навісом літ. «З», гаражем літ. «Д», хвірткою № 2, частиною огорожі № 3 та замощення 1.

22 квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в якій просив зазначити, що ОСОБА_1 виділено 1/2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Заява мотивована тим, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 приватизована ним як земельна ділянка спільної сумісної власності з ОСОБА_3 без виділення частки у спільній власності. Посилався на те, що наразі він має намір зареєструвати за собою право власності на виділену йому вищевказаним судовим рішенням 1/2 частину земельної ділянки.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 серпня 2021 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що «додаткове рішення про ухвалення якого просить заявник може змінити суть основного рішення і щодо земельної ділянки буде виділення, як викладено в рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2004 року та як вимагає заявник виділення 1/2 частини земельної ділянки, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні такої заяви».

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є аналогічними доводам викладеним у заяві про ухвалення додаткового рішення. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги висновки суду апеляційної інстанції по даній справі викладені у постанові від 25 квітня 2023 року.

Правонаступник відповідачки ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, правонаступника відповідачки ОСОБА_2 , яка проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала, просила ухвалу суду скасувати як таку, що перешкоджає остаточному оформленню правовстановлюючих документів на належне майно, перевіривши законність і обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що у січні 2004 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про виділ частини будинку зі спільної часткової власності, в якому просив зробити виділ 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 , що належить йому із спільної часткової власності з відповідачкою, передати йому у власність приміщення: 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7 (а-5), а також підсобні будівлі літ. «Б» - сарай, літ. «Г» - льох, літ. «В» - туалет, з компенсацією ним 1/2 частини їх вартості відповідачці; виділити відповідно 1/2 частину земельної ділянки, прилеглу до його частини будинку (т. 1, а.с. 3-4).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2004 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, ОСОБА_1 виділено земельну ділянку АДРЕСА_2 , зі сторони домоволодіння АДРЕСА_3 площею 261,5 кв м, що відповідає його ідеальній частці; ОСОБА_3 виділено земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташовану по АДРЕСА_1 зі сторони домоволодіння АДРЕСА_5 площею 261,5 кв м, що відповідає її ідеальній частці; межу поділу прокладено по лінії АБВГДЕЖ: відрізок АБ, довжиною 2,2 м, прокласти перпендикулярно до стіни житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами, на відстані 5,25 м від лівого боку; відрізок БВ, прокласти по лінії розділу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами; відрізок ВГ, довжиною 1,16 м, прокласти від лінії розділу житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами до відрізка ГД; відрізок ГД, довжиною 7,35 м, прокласти вздовж стіни прибудови літ «а 8», на відстані 1,0 м від неї, і навісу літ. «З», на відстані 1,0 м від нього; відрізок ДЕ, довжиною 2,3 м, прокласти паралельно стіні навісу літ. «З», на відстані 1,0 м. від нього; відрізок ЕЖ, довжиною 12,07 м, прокласти паралельно лівій межі, на відстані 6,23 м від лівої межі; зобов`язано співвласників не перешкоджати один одному при догляді та ремонті житлового будинку та надвірних будівель; заборонено співвласникам розділяти огородженнями, які затемнюють вікна, частини садових ділянок, виділених у користування співвласникам (т.1, а.с. 36-37).

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2021 року, уточненим ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 липня 2021 року про виправлення описки, заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено, визначено за ОСОБА_1 на праві приватної власності приміщення квартири АДРЕСА_6 -(2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7) і ганку літ. «а7» в житловому будинку літ. «А1» за адресою: АДРЕСА_1 з прибудовами та сараєм літ «Б», льохом літ. «Г», вбиральнею літ. «В», хвірткою № 4, частиною огорожі № 3 та визначено за відповідачем ОСОБА_3 на праві приватної власності приміщення квартири АДРЕСА_7 (II, 1-2, 1-4, 1-6,1-9,1-10) в житловому будинку літ. «А-1» за адресою: АДРЕСА_1 з прибудовами, сараєм літ. «Е», з льохом літ. «Ж», навісом літ. «З», гаражем літ. «Д», хвірткою № 2, частиною огорожі № З та замощення 1 (т1, а.с. 73-75, 78-79).

Відповідно до висновку № 045 судово-технічної експертизи, складеного 21 серпня 2004 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», в розділі по третьому питанню - земельна ділянка, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить 523 кв м. На 1/2 частину домоволодіння припадає по 261,5 кв м земельної ділянки (т. 1, а.с. 12-23).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 192782 від 30 березня 2012 року, який виданий на підставі рішення 7 сесії 6 скликання Харківської міської ради Харківської області від 18 травня 2011 року № 295/11, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0520 га, кадастровий номер :13:008:0010 по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землю, договорів оренди землі за № 01091 (т.1, а.с.90).

Відповідно до списку співвласників земельної ділянки, який є додатком до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 192782, співвласниками вищевказаної земельної ділянки є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (т.1, а.с.91).

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

За змістом пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Додаткове судове рішення - це такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти. Додаткове судове рішення ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України. Воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому кожному належить по 1/2 частині.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є виділення відповідно 1/2 частини земельної ділянки, прилеглої до його частини будинку.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим здійснив виділ земельної ділянки АДРЕСА_1 сторонам у рівних частках - по 261,5 кв м земельної ділянки кожному.

Проте, суд першої інстанції в своєму рішенні не виклав мотивів та висновків щодо позовних вимог про виділення 1/2 частини земельної ділянки, прилеглої до частини будинку ОСОБА_1 , що є підставою, у розумінні положень пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України, для ухвалення додаткового рішення у справі.

Колегія суддів зазначає, що ухвалення у даній справі додаткового рішення щодо визначення виділеної ОСОБА_1 частини земельної як 1/2 від загальної частини не змінить змісту рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2004 року, ухваленого по суті заявлених у справі вимог, а лише конкретизує задоволені вимоги, які необхідні для реалізації ефективного захисту порушеного права.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З наведеного слідує, що у даному випадку апеляційний суд позбавлений повноважень розглянути заяву ОСОБА_1 по суті.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 січня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина