Справа №:755/4696/19
Провадження №: 2/755/7079/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі головуючого судді Яровенко Н.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Чижика Андрія Павловича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Чижика Андрія Павловича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

До суду надійшла заява про відвід судді Яровенко Н.О., яка обґрунтована наступним. Так, на першому судовому засіданні, позивач висловив судді Яровенко Н.О. довіру, але у наступних судових засіданнях упереджена манера розгляду справи та емоційна поведінка судді стала показово лояльною відносно нібито адвокат третьої особи/ боржника В.Циби та показово зверхньо щодо позивача, що викликало сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, що підтверджується також і постановою Київського апеляційного суду від 28.09.2023 року, якою ухвала про залишення позову без розгляду скасована з причин порушення суддею процесуального права та незаконного позбавлення переможця торгів доступу до правосуддя, тобто на справедливий і публічний розгляд спору безстороннім судом. На початку судового розгляду у 2019 році третю особу/боржника представляв нібито адвокат В.Циба, який надав суду паперові документи про право на зайняття адвокатською діяльністю, а тому суд допустив його до участі у справі, як представника третьої особи/боржника. Втім, на наступних судових засіданнях, доводи та аргументи нібито адвоката В.Циби звелись до ланцюга плутанини навіть у базових положеннях основ права, що змусило переможця торгів спростувати надумані доводи та аргументи нібито адвоката В.Циби, на що він лише лаявся та перевищував голос аж до крику перетворюючи судові засідання у базарні лайки. Відсутність базових знань у галузі права нібито адвоката В.Циби змусила переможця торгів перевірити у відкритих джерелах його історію, де з`ясувалося, що у Єдиному реєстрі адвокатів України нібито адвокат В.Циба відсутній, а данні з відкритих джерел свідчили, що він все свідоме життя працював поваром, готуючи їжу на продаж, і лише у передпенсійному віці надумався заочно довчитися один-єдиний курс у податковій академії, після чого отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю у свавільно утвореній раді адвокатів, яка постановою Окружного адміністративного суду міста Києва визнана незаконною, адже була організована з порушенням законодавства про адвокатуру і в тому регіоні, де вже існувала легітимна Рада адвокатів міста Києва, як структурна одиниця Національної асоціації адвокатів України.Отже, на черговому судовому засіданні переможець торгів усно повідомив суддю Н.Яровенко в тому, що нібито адвокат В.Циба відсутній в Єдиному реєстрі адвокатів України, а тому не може приймати участі у судових засіданнях, на що суддя Н.Яровенко заперечила та послалась на паперові документи нібито адвоката В.Циби та продовжила розгляд справи в порушення статті 1312 Конституції України «Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді...». Показово лояльна поведінка судді Н.Яровенко щодо нібито адвоката В.Циби змусила переможця торгів звернутися з запитом до Національної асоціації адвокатів України, яка листом 698 від 23 липня 2021 року роз`яснила незаконність свавільно утвореної ради адвокатів та підтвердила, що відомості щодо нібито адвоката В.Циби в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні, а тому рекомендувала переможцю торгів звернутися, в порядку статті 358 Кримінального кодексу України, до Головного слідчого управління Національної поліції України, яким здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження 0000148 за ознаками кримінальних правопорушень за статтями 2062, 190, 191, 358 , 364 Кримінального кодексу України. У наступному судовому засіданні згаданий лист Національної асоціації адвокатів України був долучений до матеріалів справи, а тому суддя Н.Яровенко вже була вимушена (щоб не порушувати норми Конституції України) не допускати до подальшого розгляду справи нібито адвоката В.Цибу. Ще під час неправомірної участі нібито адвоката В.Циби у минулих судових засіданнях ним підготовлено та подано до суду позовну заяву про визнання торгів недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, на що переможець торгів просив суддю Н.Яровенко зупинити розгляд цієї справи до завершення розгляду пов`язаної справи про визнання торгів недійсними, на що суддя Н.Яровенко прислухалась до незгоди нібито адвоката В.Циби, який заперечив зупинення, а тому суддя Н.Яровенко просто відмовила переможцю торгів у зупиненні розгляду цієї справи без посилання на причини. Хоча це зупинення є імперативом. Аж на наступному судовому засіданні нібито адвокат В.Циба нарешті прозрів про імператив у зупиненні цієї справи і тому вже сам ініціював зупинення її розгляду до закінчення розгляду пов`язаної справи про визнання торгів недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів, на що суддя Н.Яровенко відразу зупинила розгляд цієї справи навіть не питаючи думку переможця торгів. Така суперечлива поведінка судді Н.Яровенко дивно співпадає з суперечливою поведінкою нібито адвоката В.Циби та ігнорування, без будь-яких пояснень, правової позиції переможця торгів щодо імперативу свідчить, що суддя Н.Яровенко допускає відсутність рівності у змагальному процесі між переможцем торгів та третьою особою/боржником, що викликає сумнів в об`єктивності судді Н.Яровенко. Втім, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у пов`язаній справі 756/2226/19 у задоволенні позову третьої особи/боржника про визнання торгів недійсними та скасування протоколу проведення електронних торгів відмовлено, а постановою Київського апеляційного суду судове рішення залишено без змін, а ухвалою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 29 червня 2021 року касаційну скаргу третьої особи/боржника на рішення Дніпровського районного суду міста Києва у пов`язаній справі 756/2226/19 та постанову Київського апеляційного суду визнано неподаною та повернено. Поновлення провадження у цій справі відбулося за тим самим сценарієм, що і зупинення - переможець торгів просив поновити, а нібито адвокат В.Циба заперечив поновлення, а тому суддя Н.Яровенко відмовила у поновленні, і лише на наступному судовому засіданні нібито адвокат В.Циба вже сам просив поновити розгляд і тому суддя Н.Яровенко врешті-решт поновила розгляд цієї справи. Після поновлення провадження у цій справі переможець торгів аргументував, що рішення у пов`язаній справі 756/2226/19 має преюдиціальне значення для розгляду цієї справи, а обставини, встановлені у пов`язаній справі 756/2226/19, не потребують доказування переможцем торгів у цій справі, на що суддя Н.Яровенко відреагувала лише усмішкою, що є порушенням Правил суддівської етики. Наведене свідчить, що суддя Н.Яровенко демонструє відсутність об`єктивності у розгляді цієї справи, а тому переможець торгів дійшов висновку, що суддя Н.Яровенко проводить судовий розгляд лише за формою, а не за змістом. На підтвердження такого існує, також, факт розгляду цього спору за відсутності обох відповідачів, явку яких переможець торгів неодноразово просив визнати обов`язковою, але дарма - суддя Н.Яровенко це проігнорувала, а тому спір у цій справі суддя Н.Яровенко чомусь проводиться між переможцем торгів та третьою особою/боржником, яка не є відповідачами, які «заднім» числом реалізували змову. Виходячи з умисного характеру допущених порушень та обставин, пов`язаних з розглядом цієї справи, переможець торгів стверджує, що суддею Н.Яровенко не об`єктивно та несправедливо, а також всупереч Присязі судді здійснюються дії, спрямовані на порушення основоположного права людини - права на справедливий суд, при цьому діями судді Н.Яровенко лише надано форму правосуддя. Без змісту. Вказані порушення були допущені суддею Н.Яровенко умисно, в інтересах третьої особи/боржника або пов`язаних з нею осіб з метою позбавлення переможця торгів права власності на придбану з торгів квартиру, за яку своєчасно та в повному обсязі переможець торгів сплатив ціну, а відповідачі помилково, із запізненням більш як на місяць та «заднім» числом, в порушення сталої судової практики Верховного Суду, змовилися про не надання переможцю торгів документів на підтвердження права власності на квартиру. Суть судової практики в тім, що скасування у березні 2019 року заочного рішення не має юридичних наслідків для цього спору, оскільки торги відбулися більш як на місяць раніше (лютий 2019 року) до такого скасування (березень 2019 року), а тому переможець торгів стверджував, що на момент проведення торгів у лютому 2019 року заочне рішення було чинним, а відтак наявні підстави для задоволення позову. Важливо, що у лютому 2019 року організатор торгів спочатку визнав торги такими що відбулися і лише після отримання у березні 2019 року постанови продавця про припинення торгів, змінив статус торгів такими, що відбулися на припинення торгів, тобто здійснив змову проти переможця торгів «заднім» числом. Такі доводи переможця торгів суддя Н.Яровенко навіть не досліджує, не надає їм оцінки, не ставить на обговорення, що викликає сумнів у неупередженості та підривають авторитет суду і довіру до нього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Цивільного процесуального кодексу України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10.12.2009 у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Перевіривши наведені у заяві підстави для відводу головуючого у справі, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки виклад обставин відводу не відповідає матеріалам справи та нічим не доведена, отже фактично позивачем заявлено відвід судді з причин незгоди з процесуальними рішеннями суду. Жодна з наведених в законі підстав для відводу судді не знайшла свого підтвердження, заявником не доведено, що суддя захищає інтереси третьої особи та є упередженою.

Крім того, підстави звернення із заявою про відвід судді - є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу, за відсутності доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14.05.2004 (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04.02.2003 (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02))

З огляду на приписи ч. 3 ст. 40 ЦПК України заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді слід передати для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Чижика Андрія Павловича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно необґрунтованою.

Передати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», приватного виконавця Чижика Андрія Павловича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Н.О.Яровенко