(2-о/199/31/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.01.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Циганок К.С., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Заявники 06 грудня 2023 року звернулися до суду із вищевказаною заявою.

У заяві посилають на те, що 21 жовтня 2015 року вони зареєстрували шлюб, про що Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис за № 1007. Від даного шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявники зазначають, що спільне проживання між ними припинено з 01 жовтня 2021 року, спільне господарство ними разом не ведеться, їхня сім`я остаточно розпалася, шлюбні стосунки фактично припинені, а подальше збереження шлюбу є неможливим, між ними досягнута згода стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, у зв`язку з чим просять шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Ухвалою суду від 13 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі.

У судове засідання заявники надали заяви про розгляд за їх відсутності, заяву підтримали.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, між заявниками 21 жовтня 2015 року укладено шлюб, про що складено актовий запис №1007. Від шлюбу заявники мають малолітню доньку. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте шлюбі відносини між заявниками припинені з жовтня 2021 року. Між ними досягнута згода стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, про що заявниками 05.12.2023 року укладено договір щодо спільного утримання та визначення місця проживання дитини, який нотаріально посвідчено.

Майновий спір між заявниками відсутній.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК Українита п. 4 ч. 1ст.315 ЦПК України суд розглядає у порядку окремого провадження справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, що має неповнолітніх дітей.

Відповідно до частини третьої статті 293ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (частини 3, 4 статті 56 СК України).

Частиною третьою статті 109 СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до вимог статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Водночас, відповідно достатті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При цьому, згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (стаття 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу частини другої статті 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Враховуючи викладене суд задовольняє заяву та розриває шлюб між заявниками.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 215, 235, 259, 263 - 265, 268, 273, 293,294,354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 жовтня 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис 1007.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Судові витрати по справі не відшкодовуються.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк із дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя В.В. Руденко