ЄУН № 336/8527/23
Провадження № 2/337/155/2024
16.01.2024 м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О., за участю секретаря - Крижко Я.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі позивач, АТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,
12 жовтня 2023 року даний позов надійшов до суду.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначив наступне.
22.11.2017 АТ КБ «ПриватБанк» (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингодержувач) уклали нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу відповідно до якого позивач зобов`язується набути у власність вказаний відповідачем транспортний засіб (предмет лізингу) і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. Так, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізинг, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1 (специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. Так, на підтвердження факту передачі предмета лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача сторонами було підписано відповідний акт приймання передачі. За даним договором, лізингоодержувач стосовно своїх зустрічних обов`язків повинен був прийняти об`єкт лізингу та користуватися ним відповідно до призначення та умов договору, а також вчасно та в повному обсязі сплачувати позивачу лізингові платежі та інші платежі, згідно умов договору, а також штрафні санкції та інші, пов`язані з використанням об`єкту лізингу платежі. Проте належного виконання лізингоодержувачем зобов`язань за цим договором лізингодавець не отримав. У зв`язку з порушенням умов договору та наявністю заборгованості, позивач звернувся до суду.
У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності та зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Раніше представником позивача надіслано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Відповідач, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 22.11.2017 АТ КБ «ПриватБанк» (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингодержувач) уклали нотаріально посвідчений договір фінансового лізингу відповідно до якого позивач зобов`язується набути у власність вказаний відповідачем транспортний засіб (предмет лізингу) і надати лізингоодержувачу це майно за плату в тимчасове користування. Так, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізинг, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в статті 14 п. 14.1 договору, додатку 1 (специфікації), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодувань витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору. Так, на підтвердження факту передачі предмета лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача сторонами було підписано відповідний акт приймання передачі. За даним договором, лізингоодержувач стосовно своїх зустрічних обов`язків повинен був прийняти об`єкт лізингу та користуватися ним відповідно до призначення та умов договору, а також вчасно та в повному обсязі сплачувати позивачу лізингові платежі та інші платежі, згідно умов договору, а також штрафні санкції та інші, пов`язані з використанням об`єкту лізингу платежі.
Згідно із загальними умовами договору, лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до графіка платежів.
Відповідно до загальних умов договору фінансового лізингу, припинення (відмова від договору) договору, не звільняє лізингоодержувача від сплати усіх нарахованих та несплачених платежів за договором.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Пунктом 1 статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг (далі - лізинг) вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1 4 частини першої статті 5 цього Закону.
Як зазначено у ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
У частинах 1, 2 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу. До складу лізингових платежів включаються: сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором.
Відповідно до п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингодавець має право у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу - сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.
Відповідачем, в свою чергу, жодних доказів відповідно до положень ст. ст. 76 - 81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано.
Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках.
Стосовно вимоги вирішити питання про відшкодування позивачу судових витрат зі сплати судового збору та документально наданих судових витрат у справі, то дана вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2024 року.

Суддя В.О. Мальований