Справа № 383/1219/23
Номер провадження 2/383/68/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 рокуБобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Зербул С.В.,

представника позивача адвоката Столітнього М.М., в режимі відеоконференції,

представника відповідача адвоката Замши Д.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/1219/23 за позовною заявою ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи його тим, що 09.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4896216 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents. Згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 грн. Строк кредиту 5 днів. Дата повернення кредиту 14.10.2021 рік вказується в Графіку платежів, що є додатком № 1 до договору. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20 000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 , які свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, у зв`язку з чим, відповідно до умов п. 4.3 Кредитного договору, кредитний договір був пролонгований, а строк користування кредитом продовжено на 90 календарних днів. 17.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу 17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за кредитним договором, про що відповідача повідомлено письмово. Таким чином до ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» перейшо право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 56100 грн. Також зазначають, що оскільки станом на день звернення до суду заборгованість відповідачки по кредитному договору не сплачена, тому крім вищезазначеної заборгованості, позивач, посилаючись на положення ст.625 ЦК України, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 15203,10 грн та три відсотки річних в розмірі 2540,64 грн, а також судовий збір та витрати на правничу (правову) допомогу.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В подальшому від представника позивача адвоката Столітнього М.М. 31.10.2023 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог обгрунтовуючи її п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, де зменшив суму інфляційних втрат та трьох відсотків річних, які просив стягнути з відповідача (а.с.192-194).

Відповідно до ч.3 ст.49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки вона подана в порядку ч.3 ст.49 ЦПУ України, до першого судового засідання у справі, яке відбулося 20.11.2023 року, тому розгляд справи продовжено за заявленими зменшиними вимогами.

Представник позивача адвокат Столітній М.М. в судовому засіданні позовні зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник відповідача адвокат Замша Д.Д. в судовому засіданні визнав обставини укладення договору з позивачем та факт заборгованості за вказаним кредитним договором, та після зменшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних не заперчив проти їх задоволення. Також представником відповідача подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, яка обґрунтована тим, що всі докази, які подавалися до позовної заяви є документальними та сформовані безпосередньо позивачем, тобто ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», будь-яких додаткових доказів представником позивача, як адвокатом, не витребовувалося та не додавалося, хоча у звіті про надання правової допомоги, який подано представником позивача. Фактично на підставі наданих ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» документів представником позивача складено типову позовну заяву та за допомогою особистого кабінету Електронного суду подано до суду. Також зазначив, що представник позивача не мав наміру приймати участь у судових засіданнях. Крім того зазначає, що представником позивача при складані позовної заяви допущено порушення п.18 Прикінцевих Положень ЦК України, яке виправлене ним після відзиву відповідача, в якому зазначалося заперечення про нарахування інфляційних втрат та 3% річних в сумі 15203,10 грн та 2540,64 грн відповідно, після чого представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог,з якої слідує, що доводи, викладені у відзиві на позов, фактично визнані, а інфляційні втрати і нарахування 3% річних перераховані із виключенням періоду починаючи з 24.02.2022 року. Таким чином, вважає, що оплата правничої допомоги адвокатом ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в сумі 10000 грн не є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних робіт у вказаній справі, тому просиять стягнути зменшити витрати позивача на правничу допомогу до 6000,00 грн. (а.с.197-200).

Суд, заслухваши пояснення учасників справи та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4896216 про надання споживчого кредиту, який укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents (а.с.110-119).

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000,00 грн (п.1.3. кредитного договору), строк кредиту 5 днів. Дата повернення кредиту (14.10.2021) вказується в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору (а.с.120), строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього Договору (п.1.4 кредитного договору).

Після прийняття відповідачем умов кредитного договору з ним було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: за допомогою електронного підпису, після чого відповідач отримав кредит в сумі 20 000,00 грн на свою платіжну карту, що підтверджується листом директора ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» (а.с.52).

Згідно п.1.5 договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Пунктом 1.5.2 кредитного договору зазначено, що знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом (п.2.5 договору).

Розділом 5 кредитного договору передбачено, що товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором, а споживач в свою чергу зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.

Станом на 14.10.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо оплати нарахованих процентів за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконала, угоди щодо пролонгації строку дії договору не укладала, у зв`язку з чим кредитор, керуючись п. 4.3 договору, здійснив автопролонгацію дії договору на 90 календарних днів.

Відповідно до картки обліку договору відповідач має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 20000,00 грн та за процентами за користуванням кредиту (за стандартною ставкою) 36100,00 грн, що в сумі складає 56100,00 грн (а.с.85-109).

Крім того, судом встановлено, що 17.01.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та ТОВ «ФК «ФІНСРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу 17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» відступило ТОВ «ФК «ФІНСРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за кредитним договором, про що його повідомлено електронним листом на електронну пошту, вказану ним у договорі (а.с.24-32).

Згідно з п. 1.2 договору факторингу, права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників (а.с.33), після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.

Отже, до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором.

Згідно з витягом з реєстру боржників, додатку № 1 до договору факторингу № 17.01/23-Ф від 17.01.2023 року ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №4896216 та загальна сума заборгованості становить 56100,00 грн (а.с.58).

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило ОСОБА_1 шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу місця проживання зазначену при укладенні кредитного договору (а.с.55-57).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 . Крім того, факт перерахування коштів відповідачу підтверджено листом ТОВ «ФК «Контрактовий Дім».

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», належним чином виконав свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту між нею та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому, з урахуванням визнання стороною відповідача фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн та відсотків за користування кредитом у розмірі 36100,00 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 1160,77 грн та 3% річних в сумі 290,49 грн, які позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання ,з урахуванням зменшення позовних вимог в цій частині, які судом прийняті, суд зазначає наступне.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні втрати (індекс споживчих цін) - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №341/915/16-ц).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.19 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі №908/1379/17 тощо).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18). Визначені ч.2 ст.625 ЦК право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Але, відповідно ч.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи зміст заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивачем виключено із розрахунку заборгованості нарахованої відповідно до ст.625 ЦК України за вказаний воєнний період, та правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 1160,77 грн за період з 01.01.2022 року по 23.02.2022 рік та 3% річних в розмірі 290,49 грн за період з 13.01.2022 рік по 23.02.2022 рік.

Дана позиція узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, відповідно до якого невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає: у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Крім цього, при зверненні до суду з позовною заявою, представником позивача також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано настпуні докази:

-копію договору №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10.07.2023 року, який укладений між ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в особі директора Леонової Валерії Вадимівни, що діє на підставі статуту, в подальшому іменується (клієнт) з одного боку, та адвокат Столітній Михайло Миколайович (а.с.21-23);

-копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС №9422/10 виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 18.09.2020 року №82 (а.с.19);

-звіт про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023 рік, відповідно якого надано правовоу допомогу за збір та аналіз доказів і документів для подання позвонлї заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, подання до суду позовної заяви і інтерсах клієнта. Загальна вартість 10000,00 грн (а.с.51).

-платіжну інструкцію №763 від 14.07.2023 року про здійснення оплати ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» адвокату Столітньому М.М. в розмірі 10000,00 грн (а.с.50).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Від представника відповідача адвоката Замши Д.Д. до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважають, що оплата правничої допомоги в сумі 10000,00 грн не є співмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) у вказаній справі. На думку сторони відповідача обсяг робіт адвоката представника позивача має бути оціненим в розмірі 6000,00 грн.

При цьому, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні, від представник позивача від 02.10.2023 року до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності, тобто представник не мав наміру приймати участь у судових засіданнях. Крім того представником зменшено розмір позовних вимог та перераховано суми інфляційних втрат та нарахування 3% річних.

Таким чином, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням ухвалення рішення по справі на користь позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», до 6000,00 грн.

Враховуючи викладене, позов щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №4896216 від 09.10.2021 року станом на 18.07.2023 року в загальній сумі 57551,26 грн.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 2147,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 207,526, 530, 549, 610-612, 625, 628, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1082 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №4896216 від 09.10.2021 року станом на 18.07.2023 року в загальній сумі 57551,26 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 26 копійок), судовий збір в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», , юридична адреса: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 19.01.2024 року.

Суддя І. М. Адаменко