19 січня 2024 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та визначення порядку користування майном,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Вакуліча Ю.І., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку у квартирі АДРЕСА_1 , загальною площею - 48,6 кв.м., житловою площею - 29,5 кв.м., а право спільної сумісної власності сторін на вказану квартиру припинити, а також встановити порядок користування квартирою шляхом виділення їй у користування житлову кімнату зазначену в Технічному паспорті за № 7, площею 17,4 кв.м, у користування відповідача житлову кімнату за № 6, площею 12,1 кв.м., інші кімнати: № 1, площею 7,3 кв.м., № 2, площею 0,4 кв.м., № 3, площею 2,6 кв.м., № 4, площею 1 кв.м., № 5, площею 7 кв.м., - залишити в спільному користуванні сторін та зобов`язати відповідача надати їй ключі від замка вхідних дверей квартири.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 вересня 2006 року вони з відповідачем купили квартиру АДРЕСА_1 . На час придбання квартири вони перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний.
У вересні 2023 року вона відвідала спірну квартиру, однак, відкриваючи своїм ключем замок вхідних дверей, не змогла його відкрити, оскільки її ключ не підходив до цього замка, і як їй стало пізніше відомо, відповідач замінив замок. По даній ситуації вона звернулася до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області із відповідною заявою. На її заяву була надана відповідь від 26 вересня 2023 року про неможливість поліції вплинути на дану ситуацію з рекомендацією звернутися до суду.
Також, їй стало відомо, що відповідач здає в оренду спірну квартиру вже більше року та отримує орендну плату. Відповідно до платіжних документів за комунальні послуги особові рахунки за ці послуги закріплені за нею, тому вся заборгованість за них нараховується на її ім`я. Оскільки у квартирі проживають орендарі накопичується заборгованість по сплаті комунальних послуг. Під час спілкування з орендарем їй стало відомо, що за оренду квартири сплачується 5 000 грн. та комунальні послуги загальною сумою, кошти перераховуються відповідачу за місяць оренди на надані ним карткові рахунки. Однак, відповідач не в повній мірі сплачує комунальні послуги, тому наявна заборгованість.
Оскільки спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, а чинним законодавством передбачена можливість поділу майна із визначенням часток, на даний час виникла необхідність у поділі квартири із визначенням кожному його частки, в зв`язку з чим вона просить визнати за нею право власності на 1/2 частку спірної квартири.
Також, так як на даний час вона не має можливості в повній мірі користуватися спільною квартирою, оскільки відповідач замінив вхідний замок, та здає квартиру в оренду іншим особам, що унеможливлює не тільки її право на володіння, користування та розпорядження, а й доступ до житла, яке є її законною власністю, вона просить встановити порядок користування спірною квартирою та виділити в користування сторонам кімнати, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому вказує, що допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Вона вважає, що спільна квартира не може бути поділена співвласниками в окремі квартири, в силу не відповідності будівельним та технічним нормам. Домовленості щодо порядку користування квартирою між нею та відповідачем не досягнуто, оскільки останній відмовляється спілкуватися на тему спільного володіння, користування та розпоряджання квартирою, а тому вона пропонує наступним чином встановити спосіб користування спільною квартирою: передати їй житлову кімнату зазначену в Технічному паспорті за № 7; у користування відповідача виділити житлову кімнату за АДРЕСА_2 , а інші кімнати залишити в спільному користуванні сторін.
Особливість того, що вона бажає передачі їй в користування більшої кімнати обґрунтовує, що відповідно до рішення суду Дзержинського району Мінської області Республіки Білорусь від 27 грудня 2017 року визначено місце проживання їхнього спільного із відповідачем сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею. Судовим наказом суду Дзержинського району Мінської області Республіки Білорусь від 03 березня 2017 року із відповідача стягуються аліменти на утримання сина. На даний час відповідач має значну заборгованість по сплаті аліментів. Оскільки, вони з сином проживають разом, тому вона вважає, що передача у користування трішки більшої кімнати буде відповідати інтересам та добробуту дитини і не порушувати, в контексті не сплати аліментів, права відповідача. При такому порядку користуванні приміщеннями квартири житлові умови сторін будуть відповідати можливостям реалізації ними своїх прав співвласників майна з врахуванням балансу інтересів кожного зі співвласників.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представник позивача ОСОБА_4 19 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також направлена судова повістка за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, яка повернулася до суду не врученою з поміткою поштового відділення - за не розшуком. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 20 вересня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрованим в реєстрі за №4800, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12978106 від 20 грудня 2006 року.
Як слідує з Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , складеного Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 05 грудня 1998 року, квартира складається з: житлової кімнати № 6, площею 12,1 кв.м.; житлової кімнати № 7, площею 17,4 кв.м.; коридору № 1, площею 7,3 кв.м.; приміщення № 2, площею 0,4 кв.м.; ванної кімнати № 3, площею 2,6 кв.м.; туалету № 4, площею 1 кв.м.; кухні № 5, площею 7 кв.м.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).
У відповідності до ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Аналогічні положення містить і стаття 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.
Аналізуючи наведені вище норми Закону, суд зауважує, що презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності діє, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками або законом.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Судом не встановлено, що між співвласниками спірної квартири існувала будь-яка домовленість щодо розміру часток спільної сумісної власності. За таких обставин, суд доходить висновку, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності у рівних частках, тобто по 1/2 частці за кожним. Тому слід здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 ідеальній частці спірної квартири з припиненням права спільної сумісної власності на цю квартиру.
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Вказана норма матеріального права свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Оскільки спірні правовідносини у цій справі не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, які відповідають їх часткам у праві спільної часткової власності. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
Як встановлено судом сторонам в рівних частках, по 1/2 частці кожній, належить квартира АДРЕСА_1 , права сторін щодо користування вказаною квартирою є рівними, при цьому добровільної згоди щодо порядку такого користування на час розгляду справи ними не досягнуто. 07 та 12 вересня 2023 року позивач зверталася до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області щодо конфліктної ситуації з ОСОБА_2 відносно спільної квартири.
За таких обставин, враховуючи, що при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співласниками, такий порядок користування може встановити суд, враховуючи, що встановлення цього порядку за рішенням суду не свідчить жодним чином про порушення прав відповідача, як співвласника спірної квартири, а можливі обмеження, які виникнуть у зв`язку з визначенням судом порядку користування житлом, є виправданою необхідністю забезпечення однакової реалізації своїх прав всіма співвласниками суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 .
Враховуючи, що ідеальна частка сторін у праві власності на спірну квартиру є однаковою та становить 1/2 частину у кожного, виходячи з визначених в технічному паспорті на квартиру розмірів площі житлових кімнат, суд вважає, що ОСОБА_1 слід виділити у користування житлову кімнату, зазначену в Технічному паспорті за № 7, площею 17,4 кв.м., у користування ОСОБА_2 - житлову кімнату за № 6, площею 12,1 кв.м., інші приміщення: № 1, площею 7,3 кв.м.; № 2, площею 0,4 кв.м.; № 3, площею 2,6 кв.м.; № 4, площею 1 кв.м.; № 5 площею 7 кв.м. залишити в спільному користуванні сторін, що приблизно співвідноситься з їх ідеальними частками у праві власності та не допускає значного відступу від її розміру, а також слід зобов`язати відповідача надати позивачу ключі від замка вхідних дверей квартири.
За таких обставин позов підлягає до задоволення повністю.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3 717 грн. 37 коп.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна та визначення порядку користування майном задовольнити.
Здійснити поділ квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним з них права власності по 1/2 ідеальній частці квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м. з припиненням права спільної сумісної власності на цю квартиру.
Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , згідно з яким виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, зазначену в Технічному паспорті за № 7, площею 17,4 кв.м., у користування ОСОБА_2 - житлову кімнату за № 6, площею 12,1 кв.м., інші приміщення: № 1, площею 7,3 кв.м., № 2, площею 0,4 кв.м., № 3, площею 2,6 кв.м., № 4, площею 1 кв.м., № 5 площею 7 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від замка вхідних дверей квартири.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 717 (три тисячі сімсот сімнадцять) гривень 37 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: с. Горбаків, Гощанський район, Рівненська область, РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 22 січня 2024 року.
Суддя О.О. Першко