Справа № 464/5295/23 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/811/3191/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шлянта Наталією Романівною, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

в серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягувати з відповідача на користь позивача, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення нею 23 річного віку за умови продовження навчання, покликаючись на те, що відповідач не бере участі в утриманні повнолітньої дитини, яка навчається.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Незважаючи на перебування батьків у зареєстрованому шлюбі та проживання в одному помешканні, коштів на її утримання відповідач не надає, хоча повнолітня донька потребує допомоги у зв`язку з навчанням.

Так, рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року у справі № 464/1875/23 позовні вимоги матері позивача задоволено частково, ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на повнолітньогосина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в розмірі 1/6 всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 31 березня 2023 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років. Щодо стягнення аліментів на утримання доньки, в задоволенні позовних вимог було відмовлено, у зв`язку з тим, що повнолітня донька на момент звернення до суду та розгляду справи проживала за кордоном в статусі біженця, а не з власною матір`ю.

Позивач є студенткою першого курсу заочної форми навчання факультету іноземної філології Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». На даний час усі фактичні витрати по її утриманню, в тому числі пов`язані із здобуттям освіти, несе її мати, ОСОБА_3 . Зокрема, в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», позивач навчається на платній основі. Оплату за її навчання здійснює її матір самостійно та без жодної допомоги відповідача, що підтверджується Договором про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб від 14 вересня 2022 року, згідно якого безпосередньо мати позивача виступає замовником освітніх послуг, а також квитанціями про оплату за такі послуги.

Зазначає, що позивач має статус дитини з інвалідністю, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_1 від 20 травня 2020 року. Незважаючи на досягнення нею повноліття, термін дії посвідчення продовжено в порядку та на умовах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 390 від 30 березня 2022 року «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану». Дана обставина, знову ж таки свідчить про неможливість повнолітньою донькою самостійно себе забезпечувати в повній мірі.

На даний час позивач тимчасово перебуває у Федеративній Республіці Німеччина в статусі біженця у зв`язку із військовою агресією російської федерації та запровадженням воєнного стану на території України. Там вона відвідує мовні курси (щоденно з 13:00 год до 17:00 год крім вихідних днів). Крім того, дистанційно продовжує навчання в Державному вищому навчальному закладі Ужгородський національний університет» на факультеті іноземної філології. Незважаючи на отримання соціальних виплат, які позивач отримує на сьогодні, такі лише частково покривають витрати на проживання в європейській країні. Лише на проїзд до місця навчання до курсів витрати позивача на сьогодні складають 114,30 євро на місяць.Таким чином, незважаючи на перебування за кордоном, повнолітня ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, й надалі потребує матеріальної допомоги своїх батьків, гарантованої нормами статті 199 СК України.

Відповідач ухиляється від свого батьківського обов`язку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, матеріально не допомагає, тож утримання та забезпечення всім необхідним лежить на матері позивача. Оскільки обов`язок утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків, вона потребує матеріальної допомоги, відтак змушена звертатись за захистом свого порушеного права до суду з даним позовом.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Вирішено:

стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн, щомісячно, починаючи з 10 серпня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років;

стягувати з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 гривень.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила адвокат Шлянта Наталія Романівна в інтересах ОСОБА_1 , подавши в листопаді 2023 року апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні судом рішення неповно встановлено та досліджено обставини, які мають значення для справи, невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим рішення підлягає зміні.

Зазначає, що позивач ОСОБА_1 досягла 18 років та продовжує навчання, а також має статус особи з інвалідністю. Вона не працює та перебуває на повному утриманні своєї матері ОСОБА_3 . Проте, для нормальної життєдіяльності та розвитку потребує не лише оплати її навчання, а і витрат на інші природні потреби, які не є безкоштовними. На думку заявника, сам по собі факт відсутності розрахунку позивача понесених нею витрат не спростовує наявності таких потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Докази на підтвердження таких витрат було долучено до позовної заяви стороною позивача. Отже, повнолітня ОСОБА_1 продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги.

Звертає увагу й на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на неї як повнолітню доньку відповідача, яка продовжує навчання в частці від заробітку (доходу) відповідача. Натомість, суд першої інстанції, змінивши заявлений позивачем спосіб стягнення аліментів, порушив норми матеріального права, вийшов за межі позовних вимог та неправомірно присудив з відповідача аліменти на повнолітню доньку у твердій грошовій сумі. Хоча, спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем, а тому суд не повинен був стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки така вимога суперечить чинному законодавству. У зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні в цій частині.

Апеляційна скарга вмотивована також і тим, що відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів того, що він не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Окремо звертає увагу на те, що про наявність відзиву на позовну заяву, подану стороною відповідача, представнику позивача стало відомо 31 жовтня 2023 року при ознайомленні з матеріалами справи №464/5295/23. Відповідач, зважаючи на проживання за однією адресою з позивачкою мав можливість отримати від імені власної доньки відправлену ним же кореспонденцію. Такі дії зі сторони відповідача були зроблені свідомо, аби сторона позивача не змогла скористатися правом надати у встановленому чинним законодавством порядку відповідь на відзив.

Що стосується самого змісту відзиву на позовну заяву, то вважає, що висловлювання представника відповідача - адвоката Савчук Наталії Володимирівни щодо наявності у позивача статусу особи з інвалідністю, суперечить правилам адвокатської етики.

У цьому зв`язку просять рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року змінити в частині розміру аліментів, які слід стягувати на повнолітню доньку, яка продовжує навчання та стягувати з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 10 серпня 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

18 грудня 2023 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шлянта Наталією Романівною, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року надійшов відзив відповідача. Такий мотивовано тим, що сторона відповідача не заперечує того факту, що донька, яка досягла повноліття, надалі продовжує навчання має право звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Проте, заперечує щодо розміру аліментів, які просить стягувати позивач на її користь, оскільки такий є завищеним, необґрунтованим та не підтверджений жодними належними і допустимими доказами. Просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шлянта Наталією Романівною, на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дочки (позивача) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 04 вересня 2004 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 4874, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції.

Позивач навчається у Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет», є студентом І курсу заочної форми навчання, ОС «бакалавр» факультету іноземної філології, термін закінчення навчання 30 червня 2027 року, про що свідчить довідка № 369 від 07 березня 2023 року.

Звертаючись в суд з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача, яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення нею 23 річного віку за умови продовження навчання, покликаючись на те, що відповідач не бере участі в утриманні повнолітньої дитини, яка навчається, хоча має таку можливість.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма та дев`ята статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини перша та друга статті 141 СК України).

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.»

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зібраними у справі доказами встановлено, що ОСОБА_1 на час постановлення рішення не досягла 23 - річного віку, навчається у вищому навчальному закладі, згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 20 травня 2020 року є особою з інвалідністю з дитинства, позбавлена можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, а відтак, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку та навчанні.

У відзиві на позовну заяву та у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Савчук Н.В. зазначила, що відповідач у справі є працездатною особою, військовослужбовцем, отримує стабільно щомісячний дохід, орієнтовний розмір якого становить близько 60 000 грн.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що такі знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зокрема і в частині того, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не врахував, що позивач, звертаючись в суд із позовом, просила стягувати аліменти на її користь в часті від заробітку (доходу) відповідача, натомість, суд стягнув аліменти у твердій грошовій сумі, що суперечить приписам статтей 181, 183, 184 СК України.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір та встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн.

Врахувавши матеріальне становище відповідача, те, що останній є особою працездатного віку, визнає, що працює є військовослужбовцем, отримує стабільно щомісячний дохід, орієнтовний розмір якого становить близько 60 000 грн, за рішенням суду вже сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини доходу щомісячно на повнолітнього сина, та те, що позивач у справі, донька ОСОБА_1 не досягла 23 - річного віку, навчається у вищому навчальному закладі на заочній формі навчання, має статус особи з інвалідністю з дитинства, через повномасштабне вторгнення росії в Україні вимушена була залишити Україну та проживає за межами України як біженка, потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач в змозі таку надавати і не надав суду жодного доказу на спростування цього, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 10 серпня 2023 року і до закінчення позивачем навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.

На переконання колегії суддів такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат повнолітньої дитини на навчання.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України - частина шоста статті 141 ЦПК України.

Відповідно пункт 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Врахувавши підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 610 грн 40 коп. слід стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 376, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Шлянта Наталією Романівною, задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 10 серпня 2023 року і до закінчення позивачем навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.»

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1 610 грн (одна тисяча шістсот десять грн.) 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 січня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В.Ніткевич