ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 706/224/23
Провадження № 22-ц/821/42/24
Категорія: 314000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Державна екологічна інспекція у Вінницькій області,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Олійника М.Ф., в приміщенні Христинівського районного суду Черкаської області,повний текст рішення складено 22 вересня 2023 року) у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

13 лютого 2023 року через засоби поштового зв`язку Державна екологічна інспекція у Вінницькій області звернулася до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

В обґрунтування своїх вимог вказувала, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України щодо використання водних біоресурсів на території Гайсинського району, в ході якої встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 , жителем АДРЕСА_1 здійснено грубе порушення правил рибальства, незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: риби виду лящ в кількості 5 шт., плітки в кількості 1 шт., забороненими знаряддями лову 3 сітками: розміром вічка 50*50 мм, висотою 3 м, довжиною 100 м; розміром вічка 55*55 мм, висотою 3 м, довжиною 100 м; розміром вічка 55*55 мм, висотою 2 м, довжиною 80 м, на Ладижинському водосховищі р. Південний Буг в районі с. Щурівці Гайсинського району Вінницької області, що є порушенням ст. ст. 17, 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» (у редакції станом на 26.01.2022 ).

На основі даних результатів перевірки складено протокол про адміністративне правопорушення № 014529 від 27.01.2022, зроблено опис знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, вилучених у ОСОБА_1 , від 27.01.2022.

Гайсинським районним судом Вінницької області у справі № 129/340/22 винесено постанову відносно ОСОБА_1 , якою закрито провадження у справі про притягнення особи до адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Позивач вказує, що дії відповідача (незаконний вилов водних живих біоресурсів із застосуванням заборонених знарядь лову) є порушенням ст.ст. 17, 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.14, п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 (у редакції станом на 26.01.2022). Вилов відповідачем риби сіткоснастевими знаряддями лову кваліфікується як незаконний вилов.

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ст. 63 Закону України «Про тваринний світ».

Своїми діями внаслідок здійснення вилову риби забороненим знаряддям лову відповідач наніс державі збитків на загальну суму 9 809,00 грн.

Розрахунок шкоди здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів».

15.08.2022 відповідачу направлено претензію № 2385/7/22 від 15.08.2022, для добровільної сплати суми завданих битків, що підтверджується фіскальним чеком AT «Укрпошта» від 15.08.2022 р.

Оскільки добровільно вказану суму збитків відповідач не відшкодовував, виникла необхідність стягнення вказаної суми у судовому порядку.

На підставі наведеного, позивач просив суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на рахунок держави (ГУК у Вінницькій обл., с. Кунка, 24062100, , казначейство України (ЕАП), UA0002828 (призначення платежу: за порушення природоохоронного законодавства) суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в розмірі 9809 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на рахунок Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відшкодування витрат за оплату судового збору в розмірі 2 684 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2023 року у задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства, відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведений факт порушення відповідачем природоохоронного законодавства, внаслідок чого державі завдано збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 11 жовтня 2023 року через засоби поштового зв`язку, Державна екологічна інспекція у Вінницькій області, вважаючи рішення суду необґрунтованим, ухваленим без достатнього з`ясування обставин по справі, із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, просила скасувати рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2023 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Вінницькій області задовольнити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом в оскаржуваному рішенні зазначено, що позивачем не долучено копію постанов Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022 у справі № 129/340/22, якою закрита справа про притягнення особи 1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.85 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Вказана постанова сформована в Єдиному ДРСР, дані щодо учасників справи у ній зазначені у знеособленому вигляді, тобто, постанова не містить особистих даних особи 1, яка притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП. У той же час, суд при розгляді справи не може керуватись припущеннями, а тому позбавлений можливості встановити, що особою 1 є саме ОСОБА_1 .

Проте, приймаючи позовну заяву Інспекції до свого провадження, згідно ухвали від 23.02.2023, суд мав перевірити відповідність позовної заяви вимогам, що передбачені ст. 175 ЦПК України та надати час позивачу для усунення недоліків, долучити до матеріалів справи у якості доказу постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022 у справі №129/340/22.

Вказує, що оцінюючи цей доказ в рішенні, суд позбавив Інспекцію можливості надати відповідний документ з даними щодо учасників справи.

З приводу повідомлення судом відповідача про розгляд справи про адміністративне правопорушення зазначає, що Інспекція не є стороною у відповідних провадженнях, а тому не може спростовувати чи підтверджувати будь-яку інформацію.

На думку інспекції, претензія надіслана відповідачу, є формою досудової реалізації цивільно-правової відповідальності, а не є доказовою базою правопорушення. Розмір шкоди, який відображений у претензії, розрахований у відповідності до постанови КМУ від 21.11.2011 № 1209 на підставі зафіксованого в адміністративному протоколі № 014529 від 27.01.2022 правопорушення, що відповідачем не оскаржено.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2022 головним спеціалістом відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Горуком А.М. відносно відповідача ОСОБА_1 був складений протокол № 014529 про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 27.01.2022 о 05 год. 30 хв. грубо порушив правила любительського та спортивного рибальства, а саме, на Ладижинському водосховищі р. Південний Буг в с. Щурівці Гайсинського району Вінницької області здійснював вилов водних живих біоресурсів - риби за допомогою заборонених сіткоснастевих знарядь лову - трьох сіток: 1) довжина 100 м, висота 3 м, вічко 50*50 мм; 2) довжина 100 м, висота 3 м, вічко 55*55 мм; 3) довжина 80 м, висота 2 м, вічко 55*55 мм. В результаті незаконного вилову водних живих біоресурсів зловив рибу видів: лящ - 5 екземплярів, плітка - 1 екземпляр. Вказане є порушенням ст. ст. 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ» та п.3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства». Риба залишена порушникові на відповідальне зберігання.

У протоколі про адміністративне правопорушення також зазначено, що ОСОБА_1 від підпису у протоколі відмовився, а також, що особу порушника встановлено працівниками Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Згідно запиту адвоката Маргаряна А.Д. № 83/23 від 21.03.2023, направленого керівнику Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області було отримано відповідь № 5077/210/04.2023 від 27.03.2023, з якої вбачається, що 27.01.2022 в Гайсинському РУП реєструвалось лише повідомлення представників Державної екологічної інспекції про те, що ними затримано громадянина, який порушив правила рибальства. За вказаним фактом протиправні дії документувалися лише представниками Державної екологічної інспекції, тому матеріали перевірки в Гайсинському РУП відсутні.

Згідно з описом знарядь незаконного добування (заготівлі) природних ресурсів, плавучих, транспортних засобів, зброї та боєприпасів, природних ресурсів або продукції, що з них вироблена, спеціальних документів, вилучених у ОСОБА_1 , від 27.01.2022 в останнього вилучені три сітки, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.

В описі зазначено, що ОСОБА_1 від підпису в описі також відмовився.

31.01.2022 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області Горуком А. проведений розрахунок шкоди, заподіяної державі, за незаконне добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів відповідно до протоколу №014529 від 27.01.2022.

В розрахунку зазначено, що він проведений відповідно до додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Загальна сума заподіяної шкоди становить 9 809 грн.

Відповідальним за порушення вказаний ОСОБА_1 .

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Статтею 6 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до статті 13 Конституції України, статті 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Порядок здійснення державного контролю за охороною, використанням і відтворенням тваринного світу визначається Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про тваринний світ», Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Законом України «Про мисливське господарство та полювання», іншими законодавчими актами.

Статтею 27 Закону України «Про тваринний світ» та статтею 26 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування.

Відповідно до статті 521 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Згідно з пунктом 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року № 19 забороняється лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в порушенні правил використання об`єктів тваринного світу.

Частинами першою, четвертою, п`ятою статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Пунктом 17 Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 року № 1126 встановлено, що застосування заходів адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від відшкодування у повному обсязі збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушення правил рибальства.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (частина перша статті 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені у статті 1166 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зробила правові висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

У позовній заяві Державна екологічна інспекція у Вінницькій області посилалась на те, що ОСОБА_2 здійснено грубе порушення правил рибальства, незаконний вилов водних живих біоресурсів, а саме: риби лящ в кількості 5 штук, плітки в кількості 1 штука, забороненими знаряддями лову 3 сітками, чим заподіяно навколишньому природному середовищу шкоду на суму 9 809 грн.

Проте, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, матеріли справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів які б підтверджували здійснення відповідачем ОСОБА_1 27.01.2022 вилову біоресурсів (риби), тобто, факту спричинення шкоди державі на заявлену позивачем суму саме безпосередніми діями відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022 у справі №129/340/22 закрито справу щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як вірно зазначено судом, у постанові Гайсинського районного суду Вінницької області від 27.05.2022, про закриття справи, судом не вирішувалось питання про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, як не вирішувалось і питання, чи мали місце дії, які тягнуть за собою відповідальність за вказаною статтею закону, та чи вчинені вони саме вказаною особою.

Враховуючи, що вина ОСОБА_1 у незаконному вилові риби за допомогою заборонених знарядь не встановлена, тому відповідач не може відповідати за шкоду, завдану внаслідок його незаконних дій.

Інші доводи апеляційної скарги Інспекції були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті, не впливають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість, неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права є необґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2023 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко