Справа № 177/2298/23
Провадження № 2/177/120/24
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

22 січня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судового засідання Кантилович К.А.

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу №177/2298/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, служба у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Кривому Розі, орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав, суд

встановив:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував у шлюбі із ОСОБА_4 . Від шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати зі ним, у зв`язку із чим позивачем було подано позовну заяву про визначення місця проживання ОСОБА_6 , оскільки відповідач після розлучення виїхала за кордон, де проживала деякий час. Проте в задоволенні його позовної заяви було відмовлено, задоволено зустрічну позовну заяву відповідача про визначення місця проживання дитини з нею. Увесь час проживання ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_1 цікавився життям доньки, розвитком та навчанням дитини, забезпечував її матеріально. Донька увесь цей час була з батьком на телефонному зв`язку, а також приїжджала до нього у гості за місцем постійного проживання. В 2019 році донька стала постійно проживати з позивачем через те, що ОСОБА_6 перестала відвідувати навчання, оскільки вона вимушена була торгувати у магазині замість матері. Дитина під час телефонної розмови повідомила, що вона налякана, оскільки в магазині продавали спиртні напої на розлив, і поруч з нею були нетверезі чоловіки. Після цього дзвінка він одразу поїхав та забрав доньку до себе, про що повідомив орган опіки. Також донька повідомила, що в будинку матері часто збираються компанії, які вживають спиртні напої та влаштовують сварки. З моменту коли ОСОБА_1 забрав доньку до себе її мати - відповідач по справі, жодного разу не приходила до дитини, не цікавилася її життям, здоров`ям або навчанням, жодного разу не привітала її зі святом, не поцікавилася її життям навіть в телефонному режимі. Перешкод у спілкуванні між донькою та її матір`ю він не чине, проте остання ухиляється від своїх батьківських обов`язків та на бажає спілкування з дитиною. Підставою для звернення до суду із вказаним позовом стало те, що позивач не має змоги вирішувати деякі питання щодо доньки (виїзд за межі України, реєстрація місця проживання доньки за іншою адресою) без участі її матері, оскільки на протязі тривалого часу ні він, ні донька не знають місця її проживання та будь-яких засобів зв`язку із нею. Також, зазначив, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.10.2023 року відповідач позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також в провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно її старшої доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте рішення по справі ухвалено не було у зв`язку із настанням повноліття ОСОБА_8 на час розгляду справи. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, в зв`язку з чим позивач просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Ухвалою суду від 10.11.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого засідання та викликом сторін.

Ухвалою суду від 30.11.2023 року витребувано від органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

13.12.2023 року на адресу суду надійшли від органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради надійшли витребувані матеріали.

Ухвалою суду від 08.01.2024 року справу було призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягав, просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та виклик до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - kv.dp.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала.

Представник служби у справах дітей, органу опіки та піклування Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Горбачова А.Г. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради Кривому Розі в судове засідання не з`явилася, заявою просили справу розглядати за їх відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , сторони по справі, перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Саксаганського суду міста Кривий Ріг Дніпропетровської області від 16.05.2012 року шлюб розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 24.10.2007 року.

Відповідно до характеристики КЗ «Грузька гімназія» Лозуватської сільської ради від 21.08.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалась у філії «Грузький навчально-виховний комплекс» з 1 класу по 7 клас. Останні два роки (навчання у 6 і 7 класах) ОСОБА_6 часто пропускала заняття у школі, у 2019-2020 навчальному році дівчинка пропустила 34 навчальні дні, із них 6 через хворобу (зі слів мами), але довідки від лікаря дівчинка так і не принесла, 4 - за сімейними обставинами. Решта пропусків - дійсно через хворобу, так як у дівчинки хронічне захворювання горла. Але тривалий час мама намагалася лікувати дівчинку вдома, поки ситуація із здоров`ям дівчинки не ускладнилася. Тому тато забрав дівчинку до себе і, починаючи з лютого 2020 року, лікуванням ОСОБА_6 займалися тато і бабуся. Дівчинка проживала у тата і під час карантину, де їй приділяли увагу не тільки стосовно стану здоров`я, а й надавали допомогу у підготовці і поясненні індивідуальних завдань, які надсилали вчителі. Після переходу ОСОБА_6 з початкової школи до середньої, мама жодного разу не була на батьківських зборах, не брала участі у класних заходах, що передбачали спільну участь батьків та дітей. Спілкування з мамою відбувалося тільки в телефонному режимі або під час відвідування сім`ї класним керівником, адміністрацією школи та представниками Грузької сільської ради. Навчаючись у 7 класі, ОСОБА_6 тільки за І чверть пропустила 10 навчальних днів, на жоден із пропусків довідки від лікаря не надала, бо дівчинку часто залишала вдома мама, посилаючи працювати в магазин. Про що повідомили в школу сусіди. Неодноразово з мамою проводились бесіди класним керівником, директором, сільським головою, але ситуація не змінювалася. У 2020-2021 навчальному році мама жодного разу не відповіла на телефонний дзвінок класного керівника і сама жодного разу не перетелефонувала. Класний керівник дізнавалась про причину відсутності ОСОБА_6 у самої дівчинки або від бабусі чи тата. З мамою цього року спілкувалися лише тричі і кожного разу - під час відвідування сім`ї завідувачем філії, головою та секретарем Грузької сільської ради, класним керівником. Мама не достатньо уваги приділяла навчанню, вихованню та розвитку доньки, не в повному обсязі забезпечувала її всім необхідним, була не в змозі забезпечити повноцінні комфортні умови для проживання та життєдіяльності дівчинки. Батько останні два роки активно цікавився життям доньки, брав участь у її вихованні, навчанні, турбувався про стан її здоров`я, намагався забезпечувати матеріально в міру своїх можливостей, передавав гроші на харчування ОСОБА_6 в школі. Завжди був на зв`язку у телефонному режимі з класним керівником.

З характеристики учениці 9 класу Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №31 Криворізької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що остання навчається в даній школі з 8 класу. За цей період зарекомендувала себе як старанна, здібна, активна, комунікабельна учениця. Має високі здібності по засвоєнню навчального матеріалу. Виховує дитину батько, який завжди був на зв`язку з класним керівником, приділяє належну увагу вихованню, навчанню доньки, прислухається до порад педагогів, класного керівника. Мати не бере участь у вихованні та навчанні дитини.

Відповідно до довідки Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №31 Криворізької міської ради Дніпропетровської області №372 від 22.08.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчалася в школі з 23.07.2021 року по 10.06.2023 року. Мати ОСОБА_9 , за час навчання доньки до школи не приходила, з класним керівником зв`язок не підтримувала, батьківські збори не відвідувала, участі у розвитку і житті дитини не брала.

Згідно акту мешканців будинку АДРЕСА_1 від 23.08.2023 року останні зазначили, що в АДРЕСА_2 в даний час проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з татом ОСОБА_1 . Мати дитину не відвідує, відносини з донькою не підтримує протягом двох років.

Згідно рішення Саксаганського районного суду від 28.10.2019 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , укладений 21.09.2013 року Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби, актовий запис №423 - розірвано.

Відповідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 08.12.2023 року, перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 проживала на території села Новолозуватка з 2014 року разом родиною: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та чотирма дітьми: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Родина ОСОБА_3 перебувала на соціальному супровіді з березня 2021 року. Неодноразово у Службу у справах дітей надходили скарги від Грузького старостинського округу, школи, де навчалися діти, про неналежне піклування про дітей. ОСОБА_5 залишила будинок матері і переїхала проживати в родину рідного батька. Причиною конфлікту був примус матері працювати у власному магазині, який вони відкрили в селі Новолозуватка, дівчина навчалася он-лайн, оскільки мама не надала згоду на проживання доньки з рідним батьком.

ОСОБА_3 як мама, за період проживання в Лозуватській громаді, зарекомендувала себе з негативної сторони, батьківські обов`язки не виконувала належним чином, не сприяла розвитку дітей, не приймала участі у їх вихованні, не допомагала фінансово.

Згідно інформації Криворізької ЗШІ І-Ш ступенів № 31, ОСОБА_5 виховував батько, який завжди був на зв`язку з класним керівником, приділяв належну увагу вихованню та навчанню дитини, а мати ОСОБА_9 за час навчання доньки до школи не приходила, з класі керівником зв`язок не підтримувала, участі у розвитку і житті дитини не брала. Мати не відвідує не підтримує стосунків з дитиною на протязі 2 років. На даний час місце проживання жінки невідоме, а в донька немає ніяких засобів зв`язку з нею.

В зв`язку з чим, органу опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Відповідно висновку виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 27.12.2023 року у ході спілкування зі спеціалістами служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_1 пояснив, що зміна місця мешкання дитини була обумовлена власним рішенням доньки з огляду на ведення її матір`ю аморального способу життя та негативне ставлення до дитини, не зацікавленість в її житті, здоров`ї, навчанні, розвитку, систематичний пропуск дитиною занять у школі з вини матері з огляді на вимушеність праці замість матері у місцевому магазині, де продають спиртні напої та збираються сумнівні компанії. З 2019 року мати будь-якого інтересу до дитини не виявляє, веде мігруючий, асоціальний спосіб життя, вживає спиртні напої та наркотичні речовини, має багато боргових зобов`язань. У відношенні до іншої дитини вона вже позбавлена батьківських прав.

Зазначені обставини також підтвердила у ході спілкування неповнолітня ОСОБА_5 , яка зазначила, що категорично не бажає повертатись до матері та жити з нею, з моменту переїзду до батька вона не підтримує з матір`ю жодного зв`язку. Мати погано до неї ставилась, не проявляла ніякого інтересу. Наразі, вона мешкає з батьком та його новою сім`єю, стосунки між ними доброзичливі. ОСОБА_6 обізнана з наявністю у провадженні суду справи за позовом її батька про позбавлення матері ОСОБА_3 , батьківських прав, проти чого вона не заперечує.

За інформацією Криворізького міського центру соціальних служб, батько ОСОБА_1 належним чином виконує батьківські обов`язки у відношенні неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , піклується про стан її здоров`я, забезпечує матеріально, створив належні умови для її проживання, розвитку та навчання. Центр рекомендував розглянути питання доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

В зв`язку з чим, керуючись інтересами неповнолітньої дитини та враховуючи її думку, вважали за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване зазначеним положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

За ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей передбачена адміністративна відповідальність (стаття 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В процесі розгляду справи представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги та не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав позивача. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 не оскаржувала.

З врахуванням вище наведених обставин справи, висновків органу опіки та піклування, положення діючого законодавства, акцентуючи увагу на забезпеченні якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому в цій частині позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідні роз`яснення надані в абз. 7 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачка ОСОБА_3 є особою працездатного віку, а тому, суд вважає за необхідне і доцільне, з урахуванням принципу розумності та справедливості, стягнути з останньої на користь позивача, аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття.

Таким чином, за результатами розгляду справи, встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073, 60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.11.2023 року і до 16.10.2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 073, 60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 26.01.2024 року.

Суддя В. В. Лященко