Справа № 758/1827/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Будівельна компанія «УПРАВДОМ» про усунення перешкод в користуванні об`єктом нерухомості,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом.

В обґрунтування зазначає , що відповідач тривалий час систематично порушує її право власності на об`єкт нежитлової нерухомості - машиномісце (паркомісце) № НОМЕР_1 , розміщене у нежитловій будівлі за адресою АДРЕСА_1 .

На думку позивача ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» незаконно заволодів об`єктом нежитлової нерухомості, який розташований за вищевказаною адресою, обладнав будівлю механічними засобами з автоматично-дистанційним приводом, які обмежують проїзд всередину будівлі автомобілів і організував цілодобову охорону об`єкта невідомими особами, в зв`язку з чим позивач позбавлена можливості використання свого машиномісця (паркомісця), оскільки останні чинять перешкоди для проїзду (під`їзду) автомобілем безпосередньо до об`єкта права власності позивача. Розцінює дії відповідача як самоуправство та заволодіння чужою власністю, а також примус і нав`язування позивачу послуг, яких вона не замовляла, шляхом обмеження її права власності в частині користування і розпорядження в повній мірі об`єктом її права власності. Вважає що відповідач за одні і ті ж самі послуги з утримання та забезпечення будинку намагається отримувати оплату по двом договорам, які примушує підписати позивачку у спосіб обмеження (недопущення) останньої до користування її майном. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про отриманні інформації про те, яким чином останній тримав під контроль і у володіння будівлю об`єкту нежитлової нерухомості, та яким чином і за яким принципом відбувається розподіл серед власників об`єктів нерухомості, розташованих у вищевказаній будівлі, всіх витрат на комунальні та інші послуги.

Просить суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні об`єктом нежитлової нерухомості, стягнути з відповідача суму судового збору та суму судових витрат.

Ухвалою суду від 26.02.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

ОСОБА_1 на праві власності належить машиномісце (паркомісце) № НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу майнових прав № М371-В8-253-А5-В7 від 23.09.2022, актом приймання передачі від 07.03.2023 (додаток № 2 до позовної заяви), додатковою угодою № 1 від 07.03.2024 та витягом з реєстру речових прав від 10.03.2023 № 325453972 (додаток № 3 до позовної заяви).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення ст. 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.5. Договору купівлі-продажу майнових прав № М371-В8-253-А5-В7 від 23.09.2022, після прийняття об`єкта за актом передання-прийняття, покупець зобов`язаний протягом 10 робочих днів укласти з експлуатуючою організацією, визначеною продавцем, договір про участь у витратах на утримання об`єкта на умовах експлуатуючої організації. Покупець зобов`язується відшкодувати витрати на обслуговування та утримання об`єкта прибудинкової території з дати підписання сторонами акту передання-прийняття об`єкта.

Відповідно до Акту приймання-передачі житлового будинку для утримання та експлуатаційного обслуговування від 03.10.2022 офісний центр із вбудованим паркінгом та ТП № 8.4 (за ГП) за адресою: АДРЕСА_2 передається від ТОВ «Інвест-Будсістем» в управління та експлуатаційне обслуговування ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ».

Таким чином, відповідно до умов договору, за яким позивач набув право власності на відповідне машиномісце (паркомісце) у останнього є обов`язок укласти договори з відповідачем, що пов`язані з утримання машиномісця.

Акт передавання прийняття машиномісця до договору купівлі-продажу майнових прав № М371-В8-253-А5-В7 від 23.09.2022 було підписано 07.03.2023, а тому виконуючи умови договору (а саме п. 5.5.) позивач мав укласти договори на утримання машиномісця до 17.03.2023 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 ст. 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525-526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

Відповідно до ст. 5 вказаного закону, до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої належить забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку.

За змістом ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.

Частина 1 ст. 19 Закону встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключного на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладенню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

В частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відсутність укладення договору з відповідачем не позбавляє позивача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Житлово-Будівельна компанія «УПРАВДОМ» про усунення перешкод в користуванні об`єктом нерухомості є такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при поданні позову до суду, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 79, 209, 210, 212-215, 223, 228, 258, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Будівельна компанія «УПРАВДОМ» про усунення перешкод в користуванні об`єктом нерухомості - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ