Справа № 308/6924/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Мішко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 червня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0124/07/26-CL, у відповідності до якого позичальник отримав грошові кошти у формі кредитної лінії у розмірі 40000.00 дол. США на споживчі цілі строком по 26 червня 2017 року, під 13,0% річних.

Також 27 червня 2007 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання умов Кредитного договору було укладено Договір іпотеки, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 .

Зазначає, що в березні 2021 року засобами поштового зв`язку ним отримано Вимогу ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про усунення порушень основного зобов`язання. Даною Вимогою відповідач повідомляє, що 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило, а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0124/07/26-CL від 27.06.2007 року.

Також, на підставі договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 23 березня 2019 року, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ПАТ «Банк Форум», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., за реєстровим номером 254, ТОВ «ФК «Веста» є іпотекодержателем нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: будинок АДРЕСА_1 .

Вказаною вимогою ТОВ «ФК «Веста» вимагає, щоб позивач сплатив борг, розмір якого відповідно до Договору відступлення права вимоги складає: 34 090,78 доларів США, з яких: 29 876,6 доларів США - заборгованість за основним боргом (кредитом); 4 214,18 доларів США - заборгованість за процентами за кредитом. Крім того, в порядку ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «ФК «Веста» попереджає, що в разі невиконання Вимоги в тридцятиденний строк ТОВ «ФК «Веста» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37, 38 Закону України «Про іпотеку».

Позивач наголошує, що до зазначеної Вимоги не додано жодних документів, на підтвердження набуття ТОВ «ФК «Веста» прав нового кредитора за Кредитним договором. Зазначає, що ні умовами Кредитного договору, ні умовами Договору іпотеки право пред`являти вимоги в частині раніше стягнутих сум не передбачено.

Щодо нарахування та стягненню процентів зауважує, що враховуючи, що строк кредитування за Кредитним договором встановлено до 26.06.2017 року, то право нараховувати проценти у Кредитодавця припинилось у вказаний термін. Умовами Кредитного договору не передбачено права Кредитодавця нараховувати проценти понад визначений строк кредитування.

Крім того, ні Умовами Кредитного договору, ні умовами Договору іпотеки не передбачались вимоги про застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів, права, що випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та передане стягувану в погашення боргу, мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права кредиторів, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів.

Враховуючи викладене та ст. 514 ЦК України вбачається, що за умовами Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги від 26 березня 2019 року ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК «Веста» права за Кредитним договором та Договором іпотеки, яких на момент укладення оспорюваного договору у ПАТ «Банк Форум» не існувало, що в свою чергу прямо суперечить нормам Цивільного кодексу України.

Підсумовуючи викладене позивач зазначає, що ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста» неіснуючі права, отже Договір №0002/19/5 про відступлення прав вимоги укладений 26.03.2019 року не спрямований на реальне настання правових наслідків, а тому має бути визнаний недійсним. Крім того, із урахуванням заяви про зміну підстав позову позивач вказує, що представник ПАТ «Банк Форум» Гриців А.С. не мав права підписувати договір про відступлення права виморги.

Враховуючи викладене, просить суд визнати недійсним Договір №0002/19/5 про відступлення прав вимоги, укладений 26 березня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», перейменоване після 06.08.2019 на підставі протоколу №06/08-2019 загальних зборів учасників товариства від 06.08.219 року на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в частині відступлення прав вимоги за Кредитним договором №0124/07/26-CL та Договором іпотеки, укладеними 27 червня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Банк Форум».

Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача був поданий відзив на позов, суть якого зводиться до наступного.

Вказує, що оспорювані договори про відступлення прав вимог укладені в належній формі, дієздатними та правоздатними сторонами, на підставі їх вільного волевиявлення та спрямовані на реальне настання юридичних наслідків, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Зауважує, що внаслідок укладення оспорюваних позивачем договорів про відступлення прав вимог, відбулася звичайна заміна кредитора, при цьому, це не спричинило ані зміну старих чи припинення існуючих, ані виникнення нових правовідносин між Кредитором та Позивачем. Оспорювані позивачем Договори про відступлення прав вимог не передбачають нарахування відсотків, як помилково вважає позивач. Правовою підставою нарахування відсотків є виключно умови кредитного договору, що був укладений між Банком та Позичальником, умови якого позивач систематично не виконує.

Твердження позивача про те, що ніби-то Договором про відступлення прав вимог передбачено право Кредитора пред`являти вимоги в частині вже стягнутих сум з Позичальника, що призведе до подвійного стягнення обґрунтовується виключно нерозумінням позивачем правової природи договору про відступлення прав вимог та перекручуванням його умов, яке в свою чергу не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Представник відповідача вважає, що позивач не є стороною договору про відступлення прав вимог, а його права чи інтереси у зв`язку із його укладенням не порушувалися, оскільки цей правочин не спричинив жодних правових наслідків для позивача. Внаслідок визнання недійсним договору про відступлення прав вимог, інтереси позивача не зможуть бути захищені реалізовані, він не зможе набути жодних прав, адже він не може бути учасником електронного аукціону з реалізації майна (активів) банку, що ліквідується, які проводяться Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а тому позивач не може бути заінтересованою особою в розумінні ст. ст. 215, 216 ЦПК України.

Наголошує, що позивач сам визнає факт дійсності договорів про відступлення права вимоги, оскільки 07.05.2021 року, на адресу Нового Кредитора надіслав заяву про проведення реструктуризації заборгованості за Кредитним договором, про недійсність якого заявляє в цій справі. Таким чином, позивач визнає не тільки дійсність Договору про відступлення прав вимог, але й факт переходу прав від первісного кредитора до нового кредитора - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Стверджує, що зазначений позов позивач подав не з метою захисту порушених прав чи оспорюваних інтересів, а з метою реалізації спроби уникнення цивільно-правової відповідальності за невиконання взятих на себе кредитних зобов`язань, адже загальна сума заборгованості Позичальника перед Кредитором станом на сьогоднішній день складає понад 32 000 доларів СШA.

23.07.2021 через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача вказує, що відомості у відзиві на позов не спростовують доводи позовної заяви, тому просить не брати такі до уваги.

Наголошує, що представник ОСОБА_2 підписуючи договір про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26.03.2021 перевищив свої повноваження, та не мав права підписувати оспорюваний правочин. Також твердження відповідача щодо нерозуміння позивачем природи договору відступлення прав вимоги не є спростуванням та являється некоректним по відношенню до позивача, оскільки при складенні позову позивач керувався виключно чинним законодавством.

12.08.2021 через канцелярію суду надійшли заперечення представника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», згідно з якими вона вказує, що у відповіді на відзив не наведеного жодного пояснення тієї обставини, що позивач сам визнає факт дійсності договору про відступлення прав вимоги, оскільки 07.05.2021 надіслав заяву про проведення реструктуризації заборгованості. Вкотре наголосила, що договір про відступлення права вимоги був підписаний уповноваженим представником.

Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач у судове засідання не з`явився та його представник адвокат Коваль Л.Л. подала заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із можливим мирним врегулюванням спору. Зважаючи на тривалий розгляд справи, наявність у такій відповіді на відзив та заперечень, суд з метою недопущення затягування розгляду справи та зловживання стороною правом на подання заяв про відкладення судових засідань, розглядає таку на підставі наявних матеріалів справи у їх відсутності.

Представник відповідача також не скористався правом на участь у судовому засіданні та подав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 27.06.2007 між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0124/07/26-CL. Також, на забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, того ж дня між банком та ОСОБА_1 був укладений Іпотечний договір, який посвідчений у цей день приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Борисовою О.С. та зареєстрований за №1366.

З оглянутого у судовому засідання Договору №0002/19/5 про відступлення прав вимоги від 26.03.2019 встановлено, що ПАТ «Банк Форум» відступило новому кредитору ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а новий кредитор набув права вимоги до позичальників, заставодавців, іпотекодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №1.1., Додатку № 1,2 та Акті №1 приймання-передачі документації до цього Договору. Згідно вказано договору, новий кредитор отримав і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 0124/07/26-CL від 27.06.2007 та за договором іпотеки.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Разом з тим, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21.03.2018 року у справі №6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Таким чином, відбувся перехід прав та обов`язків від попереднього кредитора ПАТ «Форум Банк» новому ТОВ «ФК «Веста», який за своїм правовим змістом є відступленням права вимоги, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України.

Судом також встановлено, що 06 серпня 2019 відповідно до рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», товариство змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» ().

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Системний аналіз зазначених вище норм ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що істотними умовами договору про відступлення прав вимоги є умови передачі права вимоги; види та перелік документів, що підтверджують право вимоги та мають бути передані первісним кредитором новому; момент виникнення права вимоги у нового кредитора.

Правовим наслідком відсутності у договорі усіх істотних його умов є те, що такий договір вважається не укладеним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Такої підстави недійсності договору як недосягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов чинне законодавство не містить.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, де зазначено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) не укладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК України.

Зважаючи на викладене суд вважає, що спірний договір №0002/19/5 про відступлення права вимоги від 26 березня 2019 укладений у встановленій законом формі його укладення для такого виду договорів, підписаний уповноваженими на те сторонами, у ньому зазначені необхідні умови договору.

Більше того, статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, твердження позивача про те, що за змістом договору перехід прав відбувся в більшому обсязі ніж ті, які існували на момент переходу не приймаються судом до уваги як безпідставні. Також суд констатує, що незгода боржника з розміром відступленого боргу не є підставою для недійсності правочину.

Суд зауважує, що сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позивача безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, позивач не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору.

Одночасно, суд вказує, що позивач 07.05.2021 звертався до відповідача із заявою про проведення реструктуризації заборгованості, що саме по собі свідчить про визнання позивачем факту наявності у нього заборгованості та дійсності договору про відступлення справа вимоги, про недійсність якого він заявляє у позовній заяві.

Інших належних та допустимих доказів та підстав, за якими суд може дійти висновку та вважати недійсним договір про відступлення прав вимоги від 26.03.2019 позивачем не надано.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів, встановлені законодавством для вчинення оспорюваного правочину, підстави для визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які він посилається як на підставу позову, натомість такі його доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, тому у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 16, 203, 204, 215, 512, 514, 638 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 77, 81, 89, 141, 259, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 16.02.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ;

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», місцезнаходження: м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8а, оф. 111; ;

Суддя Т.Р. Деметрадзе