Справа № 473/6500/23
РІШЕННЯ

іменем України

"19" січня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне Управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання права власності на земельну ділянку

встановив

в листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0751 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 14 лютого 2001 року. Для обслуговування житлового будинку надана земельна ділянка площею 0,0751 га, яка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, що був виданий 20 жовтня 1994 року була передана у приватну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , попереднім власникам житлового будинку, які померли.

Посилаючись на те, що до неї як до власника житлового будинку перейшло право власності на земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, на адресу суду від представника адвоката Врадій Л.М. надійшла заява, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомив, заяв на адресу суду не надіслав.

Представник третьої особи Головне Управління Держгеокадастру в Миколаївській області на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, між нею та ОСОБА_3 . Право власності зареєстроване в КП «Вознесенське МБТІ» 27.02.2001р. за реєстровим №331 в реєстровій книзі №1.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.08.2023р. (яке набрало законної сили 12.09.2023р.) вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 визнано дійсним.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 020664, який був виданий 20 жовтня 1994 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0751 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку, була передана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів за №181 від 23.09.1994р.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до відповіді Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 29.07.2023 року №515/01-09 та від 29.11.2023 року №1228/01-09 спадкові справи після їх смерті не заводилися.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999р., справа N 1-7/99 - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Згідно довідки КП «Вознесенське МБТІ» за №20 від 31.01.2023р. на час приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , а саме на 20.10.1994р.. співвласниками житлового будинку були ОСОБА_2 , якому належала 1/2 частина вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою 09.07.1994р. за №1850 та ОСОБА_3 , якій належало 1/2 частка вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою 09.07.1994р. за №1850.

Вказаним співвласникам будинку 20 жовтня 1994 року Вознесенською міською радою був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, що призначена для його обслуговування.

Згідно ст..42 Земельного Кодексу України (в редакції 1991р., на час приватизації земельної ділянки) - громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Також згідно положень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" за №7 від 16.04.2004р. зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку, розмір часток в спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, при визначенні частини спільної земельної ділянки, право на користування якою мають позивачі, слід виходити з розміру їх часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Оскільки, на час видачі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, співвласником житлового будинку були: ОСОБА_2 , якому належало 1/2 частка вказаного будинку, ОСОБА_3 , якій належало також 1/2 частка вказаного будинку, - то відповідно до цих часток в житловому будинку кожному з них належали і відповідно ідеальні частки земельної ділянки, а саме; ОСОБА_2 - 1/2 частка земельної ділянки; ОСОБА_3 - 1/2 частка земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

В подальшому за договором купівлі-продажу №0356 від 21.07.2000 року ОСОБА_2 належну йому 1/2 частку вказаного будинку продав ОСОБА_3 .

Згідно положень ч..1 ст.30 ЗК України (в редакції 1990 р. із змінами на час укладення договору купівлі-продажу мною частини будинку) - при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового суду України в постанові №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Таким чином під час відчудження ОСОБА_2 належної йому частки будинку ОСОБА_3 , останній також перейшло і право на частину земельної ділянки, яка призначена для обслуговування житлового будинку.

В подальшому 14 лютого 2001 року за договором купівлі-продажу, укладеного в Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі, позивачем ОСОБА_1 був придбаний житловий будинок в АДРЕСА_1 . Та рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.08.2023р. (яке набрало законної сили 12.09.2023р.) вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку - визнано дійсним.

За такого в порядку ст.30 Земельного Кодексу України ( в редакції 1991 року, на час укладення договору купівлі-продажу будинку) при переході права власності на будинок разом з цим будинком позивачу перейшло і право власності на земельну ділянку без зміни цільового призначення.

Згідно положень ст..120 ЗК України (в редакції на час визнання судом договору купівлі-продажу дійсним), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Вказані положення також передбачені чинною ст.377 ЦК України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку, що позивачу, як особі, яка правомірно набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 - перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,0751 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0751 га., яка призначена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар