КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №754/1482/23
провадження №22-з/824/145/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Гуля В.В. (суддя-доповідач)
суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.
за участю секретаря судового засідання - Ольшевського П.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - Малиновської Анни Борисівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою відповідача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, -
У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи, в якому просила стягнути з Державної інноваційної фінансово - кредитної установи на користь ОСОБА_1 :
- середній заробіток за час затримки виконання судового рішення органу, який розглядав трудовий спір, у розмірі 345 042,71 грн;
- середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 600 447,99 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 311 442,12 грн.

Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 114,42 грн.

У задоволенні інших вимог позову щодо стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу відповідача Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - залишено без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року - залишено без змін.

14 грудня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - Малиновська Анна Борисівна звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції, та стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн.

В обґрунтування вимог заяви зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу Державної інноваційної фінансово-кредитної установи залишено без задоволення, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача адвокатом Малиновською А.Б. було надано попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікувала понести у зв`язку з розглядом апеляційної скарги відповідача.

До відшкодування було заявлено 6 500 грн, однак через відсутність апеляційної скарги виникла необхідність ознайомлення з її змістом та додатками в приміщенні апеляційного суду, у зв`язку з чим сума витрат збільшилась на 1 000 грн.

Зазначає, що станом на 08 грудня 2023 року відповідно до Договору про надання правничої допомоги №20/01/23 від 20 січня 2023 року адвокатом Малиновською А.Б. надано по справі наступні послуги:

- Ознайомлення з матеріалами справи - 1 000 грн;

- Складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 арк. * 1 000 грн = 3 000 грн;

- Представництво клієнта під час судового засідання в апеляційному суді 07 грудня 2023 року - 3 500 грн/судодень, що загалом складає 7 500 грн.

Вказані суми сплачені ОСОБА_1 на банківський рахунок адвоката Малиновської А.Б. шляхом безготівкового перерахунку, що підтверджується долученими до заяви платіжними інструкціями.

29 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення від Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких відповідач просить зменшити розмір розподілу судових витрат на правничу допомогу та не стягувати з відповідача на користь позивача 7 500 грн судових витрат, оскільки вважає, що заявлений адвокатом Малиновською А.Б. розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

Також зауважує, що Державна інноваційна фінансово-кредитна установа є державною установою, в умовах воєнного стану, спричиненого вторгненням на території України, проводить безперебійну роботу, докладає всіх зусиль задля підтримки інноваційної діяльності суб`єктів господарювання різних форм власності, в тому числі у стратегічних галузях промисловості та оборонно-промислового комплексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заява про розподіл витрат на правничу допомогу (ухвалення додаткового рішення) підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Матеріалами справи встановлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, представник позивача Малиновська А.Б. навела у відзиві на апеляційну скаргу.

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України).

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (Правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2022 року у справі №915/294/21).

На підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у матеріалах справи містяться копії наступних документів: Договір про надання правничої допомоги від 20 січня 2023 року №20/01/23; Акт наданих послуг №3 від 08 грудня 2023 року; рахунки-фактури №8 від 21 жовтня 2023 року, №9 від 21 жовтня 2023 року, №10 від 06 грудня 2023 року; платіжні інструкції на загальну суму 7 500 грн.

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги від 20 січня 2023 року №20/01/23 адвокат зобов`язується скласти позовну заяву до ДІФКУ та подати її до Деснянського районного суду м. Києва до 30 січня 2023 року (включно), здійснити представництво клієнта в судових органах України та скласти процесуальні документи (за необхідності) по цій справі, на умовах і в порядку, що визначені Договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Порядок оплати послуг з надання правової допомоги і витрат регулюється розділом 3 договору про надання правничої допомоги.

Так, в рамках цього Договору встановлюються фіксовані розцінки за юридичні послуги:

- Ознайомлення з матеріалами справи - 1 000 грн;

- Складання процесуальних чи інших документів - 1 000 грн/сторінка;

- Ознайомлення з документами, складання, підготовка додатків до суду та відповідачу і направлення позовної заяви до суду - 5 000 грн/позов;

- Представництво клієнта під час судового засідання в суді першої інстанції - 2 500 грн/судодень; в суді апеляційної інстанції - 3 500 грн/судодень (за один виїзд адвоката).

По факту наданих юридичних послуг за цим Договором сторони підписують Акт наданих послуг. Підписання вказаного Акту клієнтом підтверджує, що юридичні послуги надані в повному обсязі та належним чином.

Згідно Акту наданих послуг №3 від 08 грудня 2023 року за вказаним договором адвокатом Малиноською А.Б. надано клієнту ОСОБА_1 з 22 червня 2023 року по 08 грудня 2023 року наступні юридичні послуги:

- Ознайомлення з матеріалами справи - 1 000 грн;

- Складання відзиву на апеляційну скаргу - 3 арк. * 1 000 грн = 3 000 грн;

- Представництво клієнта під час судового засідання в апеляційному суді 07 грудня 2023 року - 3 500 грн/судодень, що загалом складає 7 500 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Малиновською А.Б. професійна правнича допомога надавалась ОСОБА_1 у зв`язку з поданням Державною інноваційною фінансово-кредитною установою апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 червня 2023 року, вказано чіткий обсяг послуг, наданих позивачу, сума гонорару за ознайомлення з матеріалами справи та участь у судовому засіданні є фіксованою, адвокат в межах здійснення своїх повноважень ознайомлювалася з матеріалами справи 31 жовтня 2023 року, підготувала та подала відзив 01 листопада 2023 року на 3 аркушах, приймала участь у судовому засіданні, яке відбулось 07 грудня 2023 року.

Співмірність заявленої суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою стороною відповідача не спростована та судом не встановлена.

Таким чином, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, враховуючи, що стороною відповідача не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість вимог представника позивача ОСОБА_1 - Малиновської А.Б. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 у розмірі 7 500 грн.

Доводи відповідача про те, що Державна інноваційна фінансово-кредитна установа є державною установою, в умовах воєнного стану, спричиненого вторгненням на території України, проводить безперебійну роботу, докладає всіх зусиль задля підтримки інноваційної діяльності суб`єктів господарювання різних форм власності, в тому числі у стратегічних галузях промисловості та оборонно-промислового комплексу, не є підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності доказів неспівмірності таких витрат.

Зважаючи на те, що апеляційним судом не було вирішено у постанові Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року питання про стягнення з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що представником позивача не було подано до закінчення судових дебатів відповідних доказів на підтвердження факту та розміру понесених витрат, а такі докази було долучено до заяви про ухвалення додаткового рішення, яку подано у порядок та строк, встановлені частиною восьмою статті 141 ЦПК України, колегія доходить висновку про необхідність ухвалити додаткове рішення у справі.

Керуючись статтею 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - Малиновської Анни Борисівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.

Стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи (Код ; адреса: вул. Б. Хмельницького, 65Б, м. Київ, 01054) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанцій, у розмірі 7 500 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник