Номер провадження: 22-з/813/34/24
Справа № 501/2777/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16.01.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
У жовтні 2022 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2023 року позов ОСОБА_3 було задоволено. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2023 року - скасовано. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - залишено без розгляду.

23.11.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, що подана до суду поштою 20.11.2023 року та в якій адвокат просить:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 488,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 488,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 14 400 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сплатили судовий збір по 1488,60 грн. кожен. Крім того, представництво інтересів ОСОБА_1 під час розгляду справи здійснювалося Адвокатським об`єднанням «Акуліч та партнери» в особі адвокатів Атаманчук Н.С., Нестерук О.В. на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року. 20.11.2023 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням укладено Додаток № 6 до даного Договору (Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №501/2777/22 в Одеському апеляційному суді (провадження 22-ц/813/5194/23)), відповідно до якого гонорар Адвокатського об`єднання складає 14 400,00 грн. В Акті надано детальний опис робіт та витрачений час на надання професійної правничої допомоги. При цьому, на думку заявника, оскільки позовна заява була подана ОСОБА_4 та залишена судом апеляційної інстанції без розгляду, то стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу має бути здійснене саме з останньої, а не з недієздатної особи - ОСОБА_5 .

До заяви про ухвалення додаткового рішення заявником додано копії Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, складеного 21.02.2023 року, Додатку № 6 Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року (Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №501/2777/22 в Одеському апеляційному суді (провадження 22-ц/813/5194/23)), складеного 20.11.2023 року, а також докази надсилання цієї заяви іншим учасникам справи, зокрема на адреси ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Оскільки розгляд апеляційної скарги здійснювався з викликом учасників справи у судове засідання, то з метою додержання процесуальних прав сторін розгляд цієї заяви проводиться з повідомленням учасників процесу.

З урахуванням навантаження та кількість справ, що призначені до розгляду, заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат до розгляду призначено на 16 січня 2024 року на 15-00 год., про що сповіщено сторін у справі, а також учасникам справи, крім заявника, надіслано копію заяви про ухвалення додаткового рішення.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 отримала судову кореспонденцію - 29.12.2023 року, але в судове засідання на 16.01.2024 року на 15-00 год. не з`явилась, не повідомивши про причини неявки і не надавши заяву про відкладення судового засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для відкладення судового засідання.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до апеляційного суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6).

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3).

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку (ч. 4).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6).

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 7).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13).

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

В постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 757/36628/16-ц (провадження № 61-19062св21) зроблено висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року по справі № 463/2001/19 (провадження № 61-1893св23), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 10 листопада 2021 року у справі № 329/766/18.

Матеріалами справи встановлено наступне.

У жовтні 2022 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

До позовної заяви додано копію довідки МСЕК серії 12 ААБ № 204735, видану 03.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи безстроково, а також копію довідки МСЕК серії 10 ААА № 933693, видану 26.12.2011 року, згідно якої ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І А групи безстроково.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2023 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржили дане рішення в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга містила посилання, що скаржники очікують понести судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн. Докази понесення витрат з детальним описом наданих послуг та здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.

24.03.2023 року адвокат Атаманчук Наталія Сергіївна в інтересах ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву про усунення недоліків разом з копією квитанції № 0.0..1 від 24.03.2023 року про сплату судового збору у розмірі 1488,60 грн.

28.03.2023 року ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву про усунення недоліків разом з квитанцією № 0.0..1від 24.03.2023 року про сплату судового збору у розмірі 1488,60 грн.

Після відкриття апеляційного провадження у справі ОСОБА_4 надавала до суду відзив на апеляційну скаргу та клопотання про надання додаткових доказів до матеріалів справи. Дані документи не містили заперечень щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат відповідачів, наведеного ними в апеляційній скарзі.

Також вбачається, що після відкриття апеляційного провадження у справі адвокатом Атаманчук Н.С., як представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подано до апеляційного суду клопотання про витребування доказів, а також адвокат Атаманчук Н.С. брала участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції 17.05.2023 року, крім того адвокат Нестерук О.В., як представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , брала участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції 14.11.2023 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2023 року скасовано. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, залишено без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.07.2015 року у справі № 501/2666/15 заяву виконавчого комітету Іллічівської міської ради, як органу опіки та піклування (зацікавлені особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ) про звільнення опікуна за власним бажанням та призначення опікуна над недієздатною особою - задоволено. Звільнено ОСОБА_4 за власним бажанням від повноважень опікуна над недієздатною сестрою ОСОБА_3 . Призначено ОСОБА_6 опікуном над недієздатною тіткою ОСОБА_3 . Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.03.2017 року у справі № 501/431/17 заяву виконавчого комітету Іллічівської міської ради, як органу опіки та піклування задоволено. Звільнено ОСОБА_6 від повноважень опікуна над недієздатною ОСОБА_3 . Призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Володарсько-Волинського району Житомирської області, опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Одеси, визнаної недієздатною рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 09.06.1995 року. Таким чином, на час звернення 08.10.2022 року до суду в інтересах недієздатної особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка в якості законного представника підписувала позовну заяву і подавала її до суду, в дійсності не була опікуном недієздатної ОСОБА_3 .

Питання щодо розподілу судових витрат даною постановою апеляційного суду вирішено не було.

20.11.2023 року, через засоби поштового зв`язку, адвокат Атаманчук Н.С. в інтересах апелянтів подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по справі.

Дана заява подана в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, та до цієї заяви додано докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_1 має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Так, згідно п. 1.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та АО «Акуліч та партнери», ОСОБА_1 доручає, а Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу клієнту на умовах і в порядку, визначених цим договором та додатками до договору, що є невід`ємною частиною договору після їх підписання сторонами. Клієнт зобов`язується оплатити надану правничу допомогу та фактичні витрати, що не відносяться до надання правничої допомоги, але які необхідно для виконання договору.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору гонорар Адвокатського об`єднання визначається виходячи з сукупної вартості правової (правничої) допомоги, наданої за договором. Гонорар Адвокатського об`єднання визначається на підставі Актів про надання правової (правничої) допомоги, що оформлюються Додатками №6 відповідно до цін, погоджених у Додатку №1 до цього договору. Сторони погодили, що орієнтовна вартість правової допомоги складає 12 000 грн.

Додатком № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та АО «Акуліч та партнери» 21.02.2023 року, сторони погодили вартість виконання окремих дій щодо надання професійної правничої допомоги згідно наведеного в цьому додатку прайсу.

Згідно Додатку № 6 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та АО «Акуліч та партнери» 20.11.2023 року та являє собою Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги у справі №501/2777/22 в Одеському апеляційному суді (провадження 22-ц/813/5194/23), сторони підтвердили, що Адвокатське об`єднання надало правову (правничу) допомогу ОСОБА_1 на умовах і в порядку, визначених Договором про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, при цьому гонорар Адвокатського об`єднання склав 14 400 грн. Відповідно до цього акту гонорар має бути перерахований на рахунок Адвокатського об`єднання не пізніше ніж протягом 30 днів після підписання акту сторонами. Сторони не мають претензій одна до одної стосовно виконання умов договору.

Даний акт також містить перелік виконаних дій відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №03/02/23 від 21 лютого 2023 року, а саме: ознайомлення з матеріалами справи кількістю 1 послуги вартістю 2000 грн., підготовка адвокатом та узгодження з клієнтом стратегії представництва інтересів, застосування якої буде реалізовано адвокатом у подальшому кількістю 1 послуги вартістю 2500 грн., складання апеляційної скарги кількістю 3 години вартістю 3600 грн., складання клопотання про витребування доказів кількістю 1 години вартістю 1000 грн., участь у судовому засіданні Одеського апеляційного суду, яке відбулось 17.05.2023 року, тривалістю до 1 години вартістю 2400 грн., вивчення та правовий аналіз відзиву на апеляційну скаргу та клопотання про надання додаткових доказів до матеріалів справи, поданих ОСОБА_4 , тривалістю 1 година вартістю 500 грн., участь у судовому засіданні Одеського апеляційного суду, яке відбулось 14.11.2023 року, тривалістю до 1 години вартістю 2400 грн.

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат апеляційний суд виходить з наступного.

В заяві про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат заявник вказує, що оскільки позовна заява подана ОСОБА_4 та залишена судом без розгляду, то стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу має бути здійснене саме з останньої, а не з недієздатної особи - ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно зі ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

У зв`язку із цим, добросовісність при правовому регулюванні цивільних відносин повинна розглядатися як відповідність реальної поведінки учасників таких відносин вимогам загальносоціальних уявлень про честь і совість.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року по справі № 127/19422/19 (провадження № 61-3718св2).

Вирішуючи вимоги відповідачів про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходить з того, що процесуальна поведінка ОСОБА_4 є несумісною із завданнями цивільного судочинства, оскільки ОСОБА_4 на час подання у жовтні 2022 року до суду, в якості законного представника недієздатної особи ОСОБА_3 позову в інтересах останньої, в дійсності не була опікуном і, як слідство, законним представником, недієздатної ОСОБА_3 (позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи). Між тим, недієздатна ОСОБА_3 не має цивільної дієздатності, а доказів, що діючий представник був обізнаний про подання позову ОСОБА_4 (рідна сестра ОСОБА_3 і її колишній опікун) в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, матеріали справи не містять.

Тобто, суд приходить до висновку, що компенсувати апелянтам понесені ними витрати зобов`язана ОСОБА_4 , необґрунтовані дії якої, як позивача й призвели до витрат відповідачів під час апеляційного провадження.

Крім того, стягнення витрат на професійну правничу допомогу є не лише компенсацією стороні понесених нею витрат, але й у певному сенсі має спонукати іншу сторону, утримуватися від подання безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року по справі № 942/248/20 (провадження № 61-17143св21)).

Слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понесли витрати у вигляді судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1488,60 кожен. Крім того, ОСОБА_1 вчиняв дії, які були спрямовані на захист своїх прав та інтересів внаслідок пред`явленого до нього позову, зокрема користувалася правничою допомогою АО «Акуліч та партнери», уклавши з ним відповідний договір та додатки до нього.

З наданих до апеляційного суду доказів понесених судових витрат на правничу допомогу вбачається, що такі докази подані в строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а зазначені витрати є співмірними складності справи та виконаним адвокатами робіт, витраченого часу, тобто є обґрунтованими, реальними та необхідними в контексті обставин цієї справи. При цьому перевищення суми витрат на правову допомогу розміру витрат, що вказаний в попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, є незначним, тому витрати на правову допомогу підлягають стягненню у визначеному заявником розмірі.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 14 400 грн., що понесені ним в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Між тим, оскільки ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, то витрати апелянтів, що складаються з судового збору, підлягають компенсації останнім за рахунок держави.

Отже, заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Атаманчук Наталії Сергіївни про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488 грн. 60 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1488 грн. 60 коп. за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 14 400 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст постанови складено: 25.01.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова