ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7286/23 Провадження 2/636/320/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом (в подальшому уточненим) до ОСОБА_3 , в якому просили визнати договір купівлі-продажу житлового будинку загальною площею 103,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між сторонами від 07.07.2019 дійсним та визнати за ними право власності на вищевказаний житловий будинок.

В обґрунтування позову вказали, що в липні 2019 року вони з відповідачем домовилися про продаж вищевказаного житлового будинку та 07.07.2019 року уклали договір купівлі - продажу згідно якого позивачі, які на момент укладення цього договору проживали однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах, розрахувалися з відповідачем, сплативши їй 30000,00 (тридцять тисяч) гривень, і прийняли майно, а відповідач, в свою чергу передала вказане майно у власність позивачів за вказану плату, та зобов`язалася оформити необхідні документи шляхом нотаріального посвідчення вказаного договору. Зазначила, що вищевказаний будинок належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, на підставі ст. 1268 ЦК України, згідно якої вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , але не оформила таке право. За життя ОСОБА_4 склав заповіт на користь свого сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 . До теперішнього часу вимоги закону не виконані, відповідач під будь-яким приводом уникає від нотаріального посвідчення договору, що суттєво порушує права позивачів як нових власників придбаної нерухомості, та перешкоджає у реєстрації його права власності на житловий будинок, у зв`язку з чим ми вимушені звернутися з даним позовом до суду.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву в якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07.07.2019 між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу підписаний покупцями ОСОБА_6 і ОСОБА_2 та продавцем ОСОБА_3 , власноручно, на теперішній час ніхто із сторін цього договору вимог щодо порушення їх прав чи інтересів не заявив.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.12.2023. Після укладання шлюбу присвоєні прізвища - чоловіку « ОСОБА_1 », дружині « ОСОБА_1 ».

Сторонами не заперечується факт того, що даний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_3 , на праві приватної власності згідно ст. 1268 ЦК України, згідно якої вона вважається такою що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , але не оформила таке право.

Згідно заповіту складеного ОСОБА_4 від 21.04.2006, вбачається, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , він заповів на користь свого сина ОСОБА_5 .

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.02.1989, батьками відповідача ОСОБА_3 , вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько відповідача, ОСОБА_5 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10.02.2007.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати відповідача, ОСОБА_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25.02.2015.

Згідно відомостей № 1961 від 12.10.2023 наданих КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31.12.2012 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

З довідки № Б-4/01-02-28 від 06.09.2023, виданої виконавчим комітетом Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зі службовими приміщеннями та спорудами зареєстрований у погосподарській книзі Чкаловсьскої селищної ради по селу Коробочкине під № _0979-5_, головою господарства значиться ОСОБА_4 (нині померлий).

Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 12.10.2023 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я відповідача ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Предметом судового розгляду у цій справі є визнання договору дійсним та визнання права власності.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 657 ЦК України передбачено що, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу а також, одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

01 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів", яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином, з цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше.

Аналогічна позиція викладена в пункті 2 листа ВССУ від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13.

Відповідно до положення абз. 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», яким передбачено, що у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ст. 209 ЦК України).

Так, згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У даному випадку між сторонами мають місце саме зазначені вище правовідносини.

З огляду на вищезазначене, оскільки сторони домовились щодо усіх істотних умов укладеного між ними правочину купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна, фактично відбулося повне виконання правочину (були передані грошові кошти за вказаний будинок), даний правочин відповідає дійсній волі сторін, однак підстави для нотаріального посвідчення вказаного правочину відсутні з незалежних від сторін зазначених вище обставин. Вказаний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право підлягає захисту у судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 07 липня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_6 право власності на житловий будинок загальною площею 103,4 кв.м, з яких 48,1 - житлова, 55,3 - допоміжна площа, розташованого по АДРЕСА_1 , для подальшої реєстрації вищезазначеного будинку в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя