Дата документу 02.02.2024
Провадження № 2/334/767/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року

Суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2023 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Воропаєва Віталія Вячеславовича до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Вказану позовну заяву подано до суду без дотримання вимог пунктів 5 та 6 частини 3 статті 175 ЦПК України, якими встановлено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно приписів частин 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Отже, відповідно до положень ст. 19 Сімейного Кодексу України, питання щодо позбавлення батьківських прав певної особи повинно обов`язково розглядатися в досудовому порядку органом опіки та піклування з оформленням та видачею про це письмового висновку, однак, в матеріалах позовної заяви відсутній висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Позивачем не зазначено, чи взагалі розглядалось таке питання органом опіки та піклування із винесенням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Висновок органу опіки та піклування є ключовим доказом по даній категорії справ, якою б не була підстава позбавлення батьківських прав. Даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування про питання доцільності позбавлення батьківських прав.

Для підготовки даного висновку комісія спілкується з відповідачем та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Ненадання висновку одночасно з позовом позбавляє суд можливості провести розгляд справи у встановленому законом порядку.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Разом з тим, у цьому контексті суддя звертає увагу на позицію Вищого Спеціалізованого Суду України, викладену в ухвалі від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц, відповідно до якої позбавлення батьківських прав є передчасним без відповідного висновку органу опіки та піклування і попередження батька/матері про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Однак позивачем у заяві не зазначено, а до заяви не долучено належних доказів щодо попередження матері про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази. Збір означеної доказової бази є вихідною та початковою задачею, яка передує всім іншим етапам процесу позбавлення батьківських прав. Такий етап можна назвати підготовчим й основним. Далі процес позбавлення батьківських прав можна умовно поділити на 3 етапи:

1 етап - етап звернення з відповідною заявою про надання висновку про доцільність позбавлення конкретної особи батьківських прав. Така заява подається до відповідної Служби у справах дітей органу місцевого самоврядування відповідного району в місті або місцевої державної адміністрації в районі відповідної області за місцем реєстрації матері або батька, стосовно яких вирішується питання про позбавлення батьківських прав згідно з вимогами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, якою затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини.

2 етап - судовий етап.

3 етап - виконання судового рішення про позбавлення батьківських прав.

А тому, суддя вважає, що позивач не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, як цього вимагає пункт 6 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Отже, виходячи з вищенаведеного, позивач на порушення пунктів 5 та 6 частини 3 статті 175 ЦПК України, не зазначив у позовній заяві чи звертався позивач до органу опіки та піклування з питанням позбавлення батьківських прав відповідача; не вказав чи розглядалось таке питання органом опіки та піклування із ухваленням письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав та не долучив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, як доказ, на обґрунтування позовних вимог; не зазначив відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сторони та інші учасники судового розгляду повинні подати докази у справі безпосередньо до суду разом із поданням відповідних заяв по суті. Порядок та строки подання доказів та копій доказів визначено статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач, заявляючи вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, не надав докази на підтвердження факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, тобто винної поведінки, у позові, окрім слів позивача, відсутні також будь - які дані з приводу того, чи звертався позивач до відповідних уповноважених установ щодо неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків та чи вживалися до відповідача відповідні заходи впливу (оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу) та реагування, що б могло вказати на винну поведінку відповідача.

Позивач зазначає, що останнє відоме місце реєстрації відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - АДРЕСА_1 .

Однак, за відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в реєстрі територіальної громади м. Запоріжжя відсутня, у зв`язку з чим позивачем не підтверджено, що позовна заява подана з дотриманням правил підсудності, а тому потребує актуалізації.

Крім того, відповідно до п. 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 №265, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Вказані судом недоліки перешкоджають прийняттю заяви до судового розгляду, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати заявнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/11770/23 від 01 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

18 січня 2023 року представник позивача отримав копію вищевказаної ухвали, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Недоліки зазначені в ухвалі позивачем не усунені.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду у встановлений строк не усунені позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтею: 185, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 02 лютого 2024.

Суддя Ісаков Д.О.