Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3140/23
Провадження № 2/376/188/2024
"18" січня 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Батовріної І.Г.,
секретаря судових засідань Борисевич Д.Л.,
прокурора Мазур В.В.
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м. Сквира цивільну справу за позовом заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Сквирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої незаконною порубкою дерев,
Заступник керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Сквирської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою дерев, посилаючись на те, що 27.09.2022 р. в межах Сквирського лісництва, у кварталі 48 виділі 5 ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку трьох дерев сухостійних, що підтверджується протоколом та постановою про адміністративне правопорушення № 000091 від 26.09.2022 р. перебачених ч. 1 ст. 65 КУпАП.
Сума збитків заподіяних в результаті самовільної порубки, яку вчинено на території ДП «Білоцерківське лісове господарство» відповідачем становить 10 464,58 грн., чим заподіяно матеріальну шкоду державі.
В судовому засіданні прокурор позов підтримала, дала пояснення аналогічні заявленим вимогам, позов просила задоволити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань до суду не подавав.
Представник Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду клопотанням про проведення судового засідання у відсутності предстаника Сквирської міської ради, позовні вимоги підтримує.
Суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 000091 від 26.09.2022 р., складеного провідним інженером з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське лісове господарство» ОСОБА_2 вбачається, що 26.09.2022 р. ОСОБА_1 вчинив самовільну порубку трьох дерев (сухостійні) у Сквирському лісництві в кварталі 48 виділ 5. (а.с.17-18)
Постановою провідного інженера з охорони та захисту лісу ДП «Білоцерківське слісове господарство» ОСОБА_2 № 0000091 від 27.09.2022 р. ОСОБА_1 визнано винним у вичненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 65 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністратине стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с.19-20)
Згідно розрахунку шкоди, проведеного ДП «Білоцерківське лісове госпордарство» згідно з додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 р. «про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» з урахуванням індексаціїх за 2022 р. своїми діями ОСОБА_1 заподіяв збитки лісовому господарству України на суму 10 464 грн 58 коп. (а.с.24)
За змістом ст. 1 Лісового Кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Усі ліси підлягають державному обліку і охороні згідно п.п. 1,4 ст. 19 Лісового Кодексу України.
Відповідно до ст.7 Лісового кодексу України, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.
За змістом ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу, згідно ст. 87 Лісового Кодексу України.
Відповідно до ст. 16,17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.
Згідно ст. 24 Лісового кодексу України, права власників лісів, лісокористувачів та громадян охороняються законом і можуть бути обмежені або припинені лише у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.
За нормою п. 1 ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. (ст.107 Лісового кодексу України)
Згідно ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державній охороні підлягає ліс.
Особи несуть відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища згідно ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» і кримінальну відповідальність згідно статті 246 кримінального кодексу України.
Особи, які вчинили вищезгадані порушення зобов`язані відшкодувати заподіяну шкоду п. г, д ст. 12; п. е ст. 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 107 Лісового Кодексу України.
Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Відповідно до вимог статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.
Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Ст. 293 ЦК України передбачає, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.
Згідно ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.
Згідно ст 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.
Статтею 40 Закону України «Про рослинний світ» передбачено, що порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, зокрема, у: самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів; порушенні правил загального використання природних рослинних ресурсів; протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.
Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
За змістом ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Згідно п. 2 Розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію Столичного округу, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 20.02.2023 № 18 «Про затвердження Положення про Державну екологічну інспекції Столичного округу (нова редакція)» Інспекція в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства, серед іншого, про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема, щодо пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від незаконних порубок.
Пунктом 9 Розділу ІІ вищевказаного Положення закріплено право Інспекції розраховувати розмір шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції.
У зв`язку з порушенням відповідачем вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що призвело до заподіяння матеріальної шкоди державі, порушено права та інтереси держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу та Сквирської міської ради.
Стаття 17 Лісового кодексу України встановлює, що спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства у постійне користування без встановлення строку надаються ліси на землях державної власності.
Підпунктом 1 пункту «б» частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Згідно ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.
Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.
Таким чином, збитки, завдані внаслідок незаконної порубки лісових ресурсів на території Сквирської міської ради Білоцерківського району, відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 29 ч. 3 п. 7 та ст. 69-1 ч. 1 п. 4 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Сквирської міської ради, на території якої вчинено правопорушення.
Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з частиною третьою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Отже, Білоцерківська окружна прокуратура звернулась до суду з даним позовом, діючи в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Столичного округу як контролюючого органу в сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.
За таких підстав позов прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь Київської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 2 684,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 80, 81,82, 89, 128, 131, 141, 223, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст. 1166 ЦК України, ст. 107 Лісового кодексу України, ст.ст. 16, 20-2,41,68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», суд, -
Позов заступника керівника Білоцерківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Столичного округу, Сквирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої незаконною порубкою дерев - задоволити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя І.Г. Батовріна