Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Єдиний унікальний номер №943/2043/23

Провадження №2/943/286/2024

18 січня 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Кос І. Б.

за участю секретаря судового засідання Бузун О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Буську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

позивач АТ «Таскомбанк» через представника за довіреністю адвоката Лавріва В.П. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, в силу якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується його повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. На виконання цього договору відповідачка ОСОБА_1 отримала шляхом безготівкового перерахування кредитні кошти в розмірі 93 108,00 грн. суми кредиту, строк користування 48 місяців, зі сплатою 0,01% річних процентів від суми боргу за договором, а також сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,70% від суми кредиту. Згодом, 23 листопада 2021 року права вимоги за цим кредитним договором були відступлені ТОВ «ФК «ЦФР» на користь позивача АТ «Таскомбанк» згідно Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, в силу вимог якого позивач є новим кредитором відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19.11.2021, що підтверджується Реєстром прав вимоги до Договору про відступлення; Випискою та Розрахунком заборгованості, які долучені до позовної заяви в цій справі. Однак взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором відповідачка не виконала, а станом на 11.06.2023 року відповідачка ОСОБА_1 має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 117 681,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86461,72 грн., заборгованість за річними процентами в сумі 8,58 грн., а також заборгованість за щомісячними процентами в сумі 31210,95 грн. Оскільки відповідачка добровільно не погашає вказану заборгованість за кредитом, що стало приводом для звернення позивача до суду із указаним позовом, який представник позивача просить задовольнити.

Ухвалою судді від 01.11.2023 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, яка не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Позивач АТ «Таскомбанк» явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце судового засідання, а у позовній заяві представник позивача адвокат Лаврів В.П. просив проводити розгляд даної справи без участі представника АТ «Таскомбанк» та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання. про причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала, а клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду вказаної цивільної справи по суті.

Ураховуючи згоду представника позивача, який у поданій до суду позовній заяві вказав, що він не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення по справі, а відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, а тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням частини першої статті ст. 280 ЦПК України.

Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодекс розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.

Згідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Частинами п`ятою, сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 19 листопада 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №, за умовами якого кредитодавець надав, а відповідачка отримала шляхом безготівкового перерахування у кредит кошти в розмірі 93 108,00 грн. суми кредиту, строк користування 48 місяців, зі сплатою 0,01% річних процентів від суми боргу за договором, а також сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,70% від суми кредиту. Вказаний кредитний договір підписаний особисто відповідачкою ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «ФК «ЦФР» (кредитодавець) в особі директора з продаж ОСОБА_2 згідно довіреності.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, що 19.11.2021 року сторонами, зокрема безпосередньо відповідачкою ОСОБА_1 підписано паспорт вказаного кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5736681, де сторонами за згаданим кредитним договором своїми підписами додатково узгоджено істотні умови такого кредиту, а саме: ціну договору (кредит в сумі 93108 грн.), строк договору (48 місяців), щомісячну процентну ставку (2,70% від суми кредиту) та річну процентну ставку (0,01% від суми боргу за договором), а також графік платежів за цим кредитом (кількість, розмір платежів та періодичність їх внесення позичальником), починаючи із 19.11.2021 до 19.11.2025.

Пунктом 3.3 цього Договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (публічна частина) редакція від 30.08.2021, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua, та з якими Позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких Позичальник приєднується, підписавши цей Договір. Цей Договір, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 30.08.2021 складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей Договір підтверджує, що свій примірник цього Договору він отримав (п. 3.4 цього Договору).

Згідно п. 2.1 Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», затвердженого наказом генерального директора товариства Моложавої О.М. №19 від 30.08.2021, кредитодавець надає позичальнику кредит шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок, зазначений позичальником в кредитному договорі.

Пунктом 5.8 цих Умов передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Таке положення розглядається як право кредитодавця вимагати дострокове повернення кредиту в рамках ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що кредитодавець ТОВ «ФК «ЦФР» виконало взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором від 19.11.2021 року в повному обсязі, перерахувавши на користь відповідачки ОСОБА_1 безготівковим шляхом обумовлений кредит у розмірі 93 108,00 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 19.11.2021 до 11.06.2023, яка наявна в матеріалах справи.

Натомість, відповідачка ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за укладеним Кредитним договором № від 19.11.2021 року в повному обсязі не виконала. Зокрема, як убачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості за вказаним кредитом станом на 11.06.2023 року відповідачка ОСОБА_1 має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 117 681,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86461,72 грн., заборгованість за річними процентами в сумі 8,58 грн., а також заборгованість за щомісячними процентами в сумі 31210,95 грн.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Частиною першою статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу приписів частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, що 01 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» (позивач у справі) було укладено Договір про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь позивача АТ «Таскомбанк» за плату права вимоги за кредитними договорами згідно Реєстру прав вимоги від 23.11.2021 року до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021.

Разом із тим, як убачається з долученого представником позивача витягу з Реєстру прав вимоги від 23.11.2021 року до Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, що ТОВ «ФК «ЦФР» передало позивачу АТ «Таскомбанк» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 19.11.2021 року на суму кредиту в розмірі 93 108,00 грн., а відтак позивач набув статусу нового кредитора відповідачки за вищевказаним Кредитним договором № від 19.11.2021, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачкою ОСОБА_1 .

Як убачається з матеріалів справи, що відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом, зокрема відповідачкою сплачено основного боргу на загальну суму 6646,28 грн., щомісячних процентів загалом у розмірі 16 553,53 грн. та річних процентів на загальну суму 5,19 грн., а востаннє погашення заборгованості відповідачкою мало місце 19.07.2022, що підтверджується долученим представником позивачки розрахунком заборгованості ОСОБА_1 станом на 11.06.2023, що не спростовано відповідачкою.

Із матеріалів справи також убачається, що відповідачка свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого за розрахунком позивача станом на 11.06.2023 відповідачка ОСОБА_1 має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 117 681,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86461,72 грн., заборгованість за річними процентами в сумі 8,58 грн., а також заборгованість за щомісячними процентами в сумі 31210,95 грн., яого відповідачкою спростовано не було.

При цьому, відповідачкою не надано суду доказів, які спростовували би наданий розрахунок заборгованості перед позивачем АТ «Таскомбанк» як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідачки, а також нею не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «ФК «ЦФР».

Таким чином, надані позивачем платіжні письмові докази, зокрема виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 19.11.2021 до 11.06.2023, яка наявна в матеріалах справи, що підтверджує обставини видачі кредиту відповідачці та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку позивача, що не спростовані будь-яким контррозрахунком відповідачки.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц, де Суд констатував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Посилання у касаційній скарзі на те, що банк не надавав позичальнику кредитні кошти в обумовленій кредитним договором валюті, є необґрунтованими, оскільки відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи передбачений кредитним договором порядок надання кредитних коштів був дотриманий, що підтверджується у тому числі випискою з особового рахунку позичальника, а також подальшими діями останнього щодо передачу в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань, подальше внесення змін до кредитного договору, шляхом укладення додаткових угод, вчинення дій по частковому виконанню умов з повернення кредиту протягом тривалого часу.

Згідно статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, а якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, зокрема, у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК України). При цьому, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні останнього від такого обов`язку в цілому. Однак, відповідачка не надала суду доказів належного виконання нею свого обов`язку первісному кредитору (ТОВ «ФК «ЦФР»).

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути згідно Кредитного договору № від 19.11.2021 року, Договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021, Реєстру прав вимоги від 23.11.2021 року до цього Договору заборгованість на загальну суму 117 681,25 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 86461,72 грн., заборгованість за річними процентами в сумі 8,58 грн., а також заборгованість за щомісячними процентами в сумі 31210,95 грн.

Окрім того, у відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути із відповідачки на користь позивача.

Ураховуючи викладене, та керуючись статтями ст.ст. 2, 4, 10, 12, 76-80, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України суд, -

у х в а л и в:

Позов задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість у розмірі 117 681 грн 25 коп. (сто сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят один гривень 25 копійок) та 2684 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (01032, м Київ, вул. С. Петлюри, 30, ).

Представник позивача: адвокат Лавринів Віталій Павлович (01032, м Київ, вул. С. Петлюри, 30)

Відповідачка: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення складено: 23 січня 2024 року.

Суддя: І. Б. Кос