Справа № 545/3342/23
Провадження № 2/545/694/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2024 р. суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування позову вказала, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяною Леонідівною виконується виконавче провадження №58727900 примусового виконання виконавчого напису № 5552 від 05.03.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 31698,02 грн.

Про існування оскаржуваного напису нотаріуса дізналася від бухгалтерії за місцем роботи. Вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, приходжу до наступного висновку.

Змістом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. за реєстраційним № 5552 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 31698,02 грн.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За загальним правилом, якщо інше не встановлено ЦПК України, у відповідності до частини другої статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України встановлює правила підсудності справ за вибором позивача, яку ще називають альтернативною підсудністю. Альтернативною називають підсудність, за якою декілька судів є компетентними розглянути справу. Не виключаючи можливість звернення особи до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), вона встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що в залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Отже, право обирати суд, до якого бажає звернутися особа, належить виключно цій особі.

Позивачем позов пред`явлено до АТ «Перший український міжнародний банк»», яке являється стягувачем у виконавчому провадженні № 58727900 з виконання спірного виконавчого напису та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Подільського району м. Києва згідно вимог ч.2 ст. 27 ЦПК України.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

З матеріалів позову вбачається, що на думку позивача, оскільки її місцем проживання без реєстрації є АДРЕСА_2 ), то справа підсудна Полтавському районному суду Полтавської області.

Відповідно достатті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»(далі Закон) визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Закон дає конкретні визначення термінів «місце проживання» та «місце перебування».

Так, місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Слід зазначити, що місце перебування фізичної особи визначається як фактичне, юридичним воно стає лише після внесення даних про нього до реєстру.

У зв`язку з прийняттям Урядом 7 лютого 2022 року постанови № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», втратила чинністьпостанова Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».Так, зокрема, довідка про реєстрацію місця проживання особи, а також довідка про зняття з реєстрації місця проживання, форми яких були наведені у додатках 13, 16, відповідно, доПравил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207,також втратили чинність.

На теперішній час, документом, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час його формування, є витяг із реєстру територіальної громади. Згідно абзацу 2 пункту 1 статтіЗакону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" витяг з реєстру територіальної громади- документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Відповідно до ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2021 фізична особа повинна зареєструвати своє місце проживання ( перебування) на протязі 30 днів.

Згідно відповіді виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №02-28/59 від 09.01.2024 року інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 у виконкомі Щербанівської сільської ради відсутня. Відповідно до даних, які наявні в реєстрі територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру за №223330 зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_3 ).

У зв`язку з чим, долучені до матеріалів позову ксерокопії довідки виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, акту обстеження матеріально-побутових умов від 30.08.2023, державного акту на право власності на землю ІV-ПЛ № 048653, виданого на ім`я ОСОБА_2 , не є належними та достовірними доказами, які б підтверджували факт реєстрації місця проживання (перебування) позивача на території Полтавського району.

Відомості про те, що позивач в установленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання/перебування на території Полтавського району відсутні в матеріалах позову та не надані позивачем суду.

Таким чином, з тлумаченням позивачем вимог ст. 28 ЦПК України погодитися не можна. Враховуючи положення чинного законодавства, справа не підсудна Полтавському районному суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення з місцем вчинення виконавчих дій.

Відповідно до матеріалів позову за виконавчим провадженням №58727900 здійснюється відрахування із доходів позивача у розмірі 20 відсотків, які отримує від: ФОП ОСОБА_3 ( ІПН: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ).

Тобто, жодних виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 58727900 на території Полтавського району Полтавської області виконавцем не здійснювалось.

Отже, при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_1 , вказавши адресу проживання: АДРЕСА_2 , не підтвердила при цьому, що ця адреса є зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням викладеного, позовна заява не підсудна Полтавському районному суду Полтавської області, у зв`язку із чим підлягає передачі за належною підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підстави ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленомустаттею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 27, 28, 31, 260, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - передати на розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Суддя: О. Г. Путря