Номер провадження: 22-з/813/7/24
Справа № 522/4956/17
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16.01.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Трофименка О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, -
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» (далі - КС «Промислово-фінансова спілка»), в якому просила поновити її на посаді голови Правління КС «Промислово-фінансова спілка»; стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за відпрацьований час, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу, а також судові витрати.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління КС «Промислово-фінансова спілка» та стягнено з КС «Промислово-фінансова спілка» на користь позивача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу - 130 052,10 грн.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року вимоги КС «Промислово-фінансова спілка» про розподіл судових витрат залишені без задоволення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року скасовані, провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Справа має розглядатися в порядку господарського судочинства.

10 січня 2022 року представник КС «Промислово-фінансова спілка» - Гаєв О.О. звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, в якому просив вирішити питання про розподіл судових витрат у справі, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Промислово-фінансова спілка» судовий збір - 3 103,38 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника КС «Промислово-фінансова спілка» - Гаєва О.О. про ухвалення додаткового рішення.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що в силу статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат здійснюється за наслідками розгляду спору по суті. Оскільки за наслідками апеляційного розгляду даної справи апеляційний суд не розглянув спір по суті, а лише закрив провадження у справі, тому наразі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

У травні 2022 року представник КС «Промислово-фінансова спілка» - Гаєв О.О. подав касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 11.01.2023 року касаційну скаргу КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року справу передано на розгляд колегії суддів під головуванням судді Курутланової О.В.

Справу призначено до розгляду на 02.05.2023 року на 09-30 год.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 02.05.2023 року позивач просила перенести розгляд справи та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи. Представник відповідача не заперечував проти такої заяви позивача. За таких підстав розгляд справи було відкладено на 20.06.2023 року на 09-15 год.

Згідно рішення Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 року (із змінами відповідно до рішення від 31.05.2023 року) відрядження судді Кутурланової О.В. до Одеського апеляційного суду достроково закінчились.

За таких підстав здійснено повторний перерозподіл судової справи та головуючим суддею визначено суддю Князюка О.В.

Справу призначено до розгляду на 30.11.2023 року на 10-30 год.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 28.09.2023 року суддю ОСОБА_2 звільнено у відставку з посади судді Одеського апеляційного суду, що стало підставою для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Таварткіладзе О.М.

Справу призначено до розгляду на 16.01.2024 року на 14-30 год.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, представник КС «Промислово-фінансова спілка» - Гаєв О.О. подав заяву про участь у справі в режимі відеоконференцзв`язку.

Проте 16.01.2024 року від представника КС «Промислово-фінансова спілка» Гаєва О.О. надійшла письмова заява про відкладення судового розгляду у зв`язку з тим, що у визначений час - 14-30 год. 16.01.2024 року судове засідання не розпочалось через завантаженість колегій суддів Одеського апеляційного суду та у зв`язку з тим, що о 15-00 год. оголошено повітряну тривогу, а у 15-45 год. 16.01.2024 року у представника КС «Промислово-фінансова спілка» Гаєва О.О. запланований відеоконфренцзв`язок з Верховним Судом по іншій справі.

Колегія суддів констатує, що дійсно через розгляд призначених на 16.01.2024 року справ і порядку черговості, розгляд апеляційної скарги КС «Промислово-фінансова спілка» не розпочався точно у призначений час - 14.-30 год. 16.01.2024 року і що о 15-00 год. на території міста Одеси і Одеської області була оголошена повітряна тривога.

Однак о 15-23 год. було оголошено відбій повітряної тривоги і близько 15-50 год. 16.01.2024 року за допомогою телефонного зв`язку секретарем судового засідання було повідомлено представника КС «Промислово-фінансова спілка» Гаєва О.О. про можливість з`єднання з апеляційним судом в режимі відеоконференцзв`язку та розгляд справи.

Представник КС «Промислово-фінансова спілка» Гаєв О.О. у телефонному режимі відмовився від участі у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, посилаючись на свою зайнятість і бажання подати до Одеського апеляційного суду відповідне письмове клопотання про відкладення судового засідання.

Зі змісту письмового клопотання представника КС «Промислово-фінансова спілка» Гаєва О.О. вбачається, що о 15-45 год. 16.01.2024 року він має брати участь в іншій справі в режимі відеоконференцзв`язку з Верховним Судом. При цьому представник КС «Промислово-фінансова спілка» не конкретизував номер справи, не підтвердив документально свою участь у такій справі і про призначення справи Верховним Судом саме на цей час і дату, що перешкоджає Одеському апеляційному суду вважати наведені у заяві підстави достатніми для відкладення розгляду справи, яка перебуває у провадженні в судах близько 7 років і з огляду на те, що присутня у судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти відкладення судового засідання з наведених обставин.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Ураховуючи, що в даному апеляційному провадженні розглядається лише процесуальне питання про ухвалення додаткового рішення, пов`язаного з розподілом судових витрат у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу, а не спір по суті, приймаючи до уваги, що заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у поданій до суду відповідній заяві, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду заяви та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, заява про ухвалення додаткового судового рішення у справі підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення заяви у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності представника КС «Промислово-фінансова спілка» при таких обставинах не є порушенням прав заявника щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та заперечення на неї, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч. 3 ст. 263 ЦПК України судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, як розподілити між сторонами судові витрати;

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2-3 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.ч. 1, 2).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9).

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

За правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі № 308/9100/19 (провадження № 61-6095св20), виходить, що якщо апеляційним судом закрито провадження з підстав порушення правил юрисдикції, то застосуванню підлягали загальні положення цивільного процесуального законодавства, а саме стаття 142 ЦПК України, що передбачає загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження.

Крім того, в постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року по справі № 308/9100/19 (провадження № 61-16914св21) зазначено, що питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано статтею 142 ЦПК України, згідно з частиною п`ятою якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі необхідною умовою для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були ним вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 16 червня 2021 року у справі № 904/9024/16.

Матеріалами справи встановлено наступне.

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КС «Промислово-фінансова спілка», що в подальшому був уточнений та в якому просила суд поновити її на посаді голови Правління КС «Промислово-фінансова спілка»; стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за відпрацьований час, втрачений заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 202 968,60 грн, а також судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді голови правління КС «Промислово-фінансова спілка» та стягнено з КС «Промислово-фінансова спілка» на користь позивача втрачений заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 130 052,10 грн. В задоволені позовних вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

У грудні 2019 року представник КС «Промислово-фінансова спілка» подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення від 21 листопада 2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року апеляційну скаргу КС «Промислово-фінансова спілка» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року залишено без руху з підстав несплати судового збору у розмірі 3103,38 грн.

У січні 2020 року апелянт надав до суду заяву про усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору на суму 3103,38 грн. (платіжне доручення №1-10 від 23.01.2020 року).

Згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України від 28.01.2020 року судовий збір у сумі 3103,38 грн., що сплачений КС «Промислово-фінансова спілка», зараховано до спеціального фонду державного бюджету України.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року вимоги КС «Промислово-фінансова спілка» про розподіл судових витрат залишені без задоволення.

У листопаді 2020 року представник КС «Промислово-фінансова спілка» подав апеляційну скаргу на вказане додаткове рішення від 29 жовтня 2020 року.

15.04.2021 року, через засоби поштового зв`язку, представник КС «Промислово-фінансова спілка» звернувся до апеляційного суду з клопотанням про залучення до матеріалів справи договору про надання правової допомоги № 1 від 19.07.2018 року, додаткової угоди №1 від 10.12.2019 року, рахунку № 1 від 14.04.2021 року, розрахунку витрат від 14.04.2021 року, акту приймання-передачі № 1 від 14.04.2021 року на підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу під час провадження в Одеському апеляційному суді на суму 10 000 грн., що у разі задоволення апеляційної скарги, відповідач просив покласти на позивача.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2021 року апеляційну скаргу КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року та додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2020 року скасовані, провадження у справі закрито, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Справа має розглядатися в порядку господарського судочинства.

09.01.2022 року, через підсистему «Електронний суд», представник КС «Промислово-фінансова спілка» звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, в якому просив вирішити питання про розподіл судових витрат у справі, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «Промислово-фінансова спілка» судовий збір - 3 103,38 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 10 000 грн.

Дана заява мотивована тим, що під час розгляду справи апеляційним судом не розглянуто питання про розподіл судових витрат, проте відповідачем по справі за подачу апеляційної скарги був сплачений судовий збір та надано докази понесених витрат на правову допомогу.

У лютому 2022 року від ОСОБА_1 до апеляційного суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої позивач просила відмовити відповідачу у задоволення даної заяви.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року у задоволенні заяви представника КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Дана ухвала апеляційного суду мотивована тим, що оскільки за наслідками апеляційного розгляду даної справи апеляційний суд не розглянув спір по суті, а лише закрив провадження у справі, тобто вирішив процесуальне питання, тому наразі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року матеріали даної справи направлено до Господарського суду Одеської області за встановленою юрисдикцією.

У травні 2022 року, через підсистему «Електронний суд», КС «Промислово-фінансова спілка» подала до суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року.

Постановою Верховного Суду від 11 січня 2023 року касаційну скаргу КС «Промислово-фінансова спілка» задоволено. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2022 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

При розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат апеляційний суд виходить з наступного.

Щодо вимог відповідача про компенсацію судового збору, то апеляційний суд зазначає, що оскільки за результатом розгляду справи в суді апеляційної інстанції провадження у справі було закрито з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то з урахуванням положень ч. 2 ст. 255 ЦПК України судовий збір у сумі 3 103,38 грн. належить повернути апелянту з державного бюджету України на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Стосовно вимог відповідача про компенсацію витрат на правову допомогу, то апеляційний суд виходить з такого.

З судової практики виходить, що у разі закриття провадження, для задоволення вимог відповідача про стягнення компенсації здійснених судових витрат останній має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У клопотанні КС «Промислово-фінансова спілка» про розподіл судових витрат, що подана до суду 15.01.2021 року, а також у заяві КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення від 09.01.2022 року заявник просить стягнути з позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., на підтвердження яких надає копії договору про надання правової допомоги № 1 від 19.07.2018 року, додаткової угоди №1 від 10.12.2019 року, рахунку № 1 від 14.04.2021 року, розрахунку витрат від 14.04.2021 року, акту приймання-передачі № 1 від 14.04.2021 року, та посилається на відповідні норми ЦПК України.

Проте, в даних заявах КС «Промислово-фінансова спілка» не зазначила, які дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи, у зв`язку із закриттям провадження по справі.

Крім того, з системного тлумачення положень ч.ч. 5, 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Слід зазначити, що вирішуючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також її дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання нею своїми процесуальними правами, її дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою її обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви КС «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 142, 270 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову.

Повернути Кредитній спілці «Промислово-фінансова спілка» () з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 3108 гривень 38 копійок за платіжним дорученням № 1-40 від 23 січня 2020 року, оригінал якого залишити в матеріалах справи.

Зобов`язати Головне Управління Державної казначейської служби України в Одеській області повернути Кредитній спілці «Промислово-фінансова спілка» (), сплачену суму судового збору у розмірі 3108 гривень 38 копійок, що внесені відповідно до платіжного доручення № 1-40 від 23 січня 2020 року.

Роз`яснити заявнику, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

В частині заяви Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. - залишити без задоволення.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено: 25.01.2024 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова