Провадження № 2/202/310/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участю секретаря Разнатовської А.Д.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від заборгованості по аліментам, -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року позивач звернувся з позовом до відповідача про звільнення від заборгованості по аліментам, у якій просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за виконавчим провадженням № 71771541, яке перебуває на виконанні у Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за період з 01.02.2022 по 11.03.2022 року, з 06.09.2022 року по 31.05.2023 року, згідно виконавчого листа № 202/1220/19 виданого 19.06.2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у розмірі 75000,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019 року у справі № 202/1220/19 з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 15000,00 грн. щомісячно, починаючи з 15.02.2019 року до досягнення дітей повноліття.

Відповідно до вказаного рішення суду, аліменти були призначені на користь матері, одна дитина - ОСОБА_4 з 01.05.2019 по 10.03.2022 року проживав разом з батьком. Внаслідок збройної агресії російської федерації, відповідачка з обома дітьми виїхала за кордон і з 11.03.2022 по 05.09.2022 року ОСОБА_4 мешкав разом з матір`ю. З 06.09.2022 року по теперішній час ОСОБА_4 мешкає разом із батьком. Тобто до 11.03.2022 року та з 06.09.2022 року спільна дитина ОСОБА_4 фактично проживав із платником аліментів.

Ухвалою суду від 14.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала щодо часткового задоволення позову.

16.10.2023 року від представника позивача надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, у якому просить звільнити від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 112500,00 грн.

31.10.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що на момент подання заяви про збільшення позовних вимог у позивача наявний борг складає 105000,00 грн., а не заявлений ним 112500,00 грн. Сума індексації в 2022 році складала 10129,08 грн. Таким чином загальна сума боргу з врахуванням індексації становить 115129,08 грн. Відповідно до довідки - розрахунку боргу позивача на 30.09.2023 року складає 225000,00 грн. Таким чином сума на яку може бути зменшено розмір боргу складає 225000,00 - 115129,08 = 109870,92 грн.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Статтями 12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дійсно, малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 01.02.2022 року по 11.03.2022 рік, з 06.09.2022 року по 31.05.2023 року проживав разом з позивачем. За вказаний період позивачу було нараховано заборгованість по сплаті аліментів.

Згідно Довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим документом № 202/1220/19 від 22.04.2019 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , заборгованість позивача по аліментним платежам станом на 30.09.2023 року становить 225000,00 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2019 року не визначено у яких частинах присуджена сума аліментів. Оскільки заборгованість у позивача по аліментам на 2-х дітей складає 225000,00 грн. то на одру дитину становить 112500,00 грн.

Представником позивача було долучено до матеріалів справи Платіжні інструкції, з яких вбачається, що позивачем було сплачено 27.07.2023 року, 31.08.2023 року, 02.10.2023 року та 01.11.2023 року по 30000,00 грн. по сплаті заборгованості по аліментам, а в цілому 120000,00 грн.

Тобто, позивачем було повністю покрито заборгованість по сплаті аліментів по відношенню ОСОБА_4 .

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Європейський суд з прав людини зазначає, що поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникнення).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 610-612, 623, 625, 629, 1054-1055 ЦК України, ст. т. 3, 12, 81, 141, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення від заборгованості по аліментам - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Д.А. Ісаєва