ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 708/891/23
Провадження № 22-ц/821/107/24
категорія: 310040000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Карпенко О.В.,

секретаря Ярошенка Б.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Чигиринської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Шикун Олени Євгеніївни на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чигиринської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

27 липня 2023 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шикун О.Є. звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що приблизно з 2010 року позивач почала спільно проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем у справі.

Під час спільного проживання у них народилось троє дітей, а саме: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, їх матеріального забезпечення, оскільки є безробітним, жорстоко поводиться з ними, а також є особою, яка вживає наркотичні речовини.

Неодноразово, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння або під дією наркотичних засобів за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач вчиняв домашнє насильство щодо малолітніх дітей та матері , а також позивача ОСОБА_1 .

Неодноразово притягувався до відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, хоча і не перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Також відповідач не бере участі у матеріальному утриманні дітей, не відводить їх до навчальних закладів, не відвідує батьківських зборів, не гуляє з дітьми, не надає коштів як на харчування і одяг, так і на лікування, дитячу літературу.

На момент звернення до суду ОСОБА_1 разом із дітьми проживає у Республіці Польща, куди вона вимушено виїхала, забравши дітей та маючи намір не вберегти їх від воєнних дій, які наразі відбуваються на території нашої держави, а з метою їх захисту від можливих протиправних дій з боку батька, відповідача по справі ОСОБА_2 , оскільки він неодноразово вчиняв насилля щодо дітей, щоразу перебуваючи під дією алкоголю або інших речовин, чим завдавав шкоди їхньому фізичному і психологічному здоров`ю.

Вказує, що за межі країни вона разом із дітьми виїхала не відразу після початку воєнних дій, а лише 13.02.2023, тобто після того, коли відповідач вчинив домашнє насильство щодо дітей.

З моменту виїзду її разом із дітьми за межі України, відповідач жодного разу не телефонував дітям, не цікавився їхнім здоров`ям, моральним та психологічним станом, матеріальним становищем.

На підставі наведеного, позивач просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чигиринської міської ради, про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що наведені позивачем та її представницею підстави позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо трьох малолітніх дітей не були доведені під час судового розгляду. При цьому суд взяв до уваги висновок Служби у справах дітей Чигиринської міської ради про недоцільність позбавлення його батьківських прав та врахував, що такий висновок не є обов`язковим, натомість стороною позивача інших належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог під час розгляду справи надано не було, необхідність позбавлення батьківських прав з метою забезпечення найкращих інтересів дітей суду не доведено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шикун О.Є., вважаючи рішення суду таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального так і процесуального права, просила суд скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час судового розгляду позивач основну увагу звертав, а суд не взяв до уваги, що відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не займався утриманням та вихованням дітей, жорстоко поводився із дітьми, застосовуючи фізичне та психічне насильство, недопустимі методи виховання, що принижують людську гідність дітей, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкувався і не спілкується з ними взагалі, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а також зловживає наркотичними засобами та алкоголем, що і стало підставою для звернення до суду.

Вищевказане підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, однак дані докази як в сукупності так і кожен окремо, не були належним чином досліджені та оцінені судом при винесенні рішення, тому вважає рішення суду необґрунтованим та необ`єктивним.

Вказує, що однією із підстав для позбавлення батьківських прав було жорстоке поводження батька з дітьми, на підтвердження фактів вчинення насильства відносно дітей до позовної заяви долучено копії постанов Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2023 та від 03.03.2023, проте суд зазначає, що вказана обставина не доведена належними та допустими доказами.

Зі змісту постанов вбачається, що відповідач вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, відносно матері ОСОБА_6 та малолітніх дітей. Зазначені обставини відповідачем не заперечувались і були ним визнані.

При прийнятті рішення суд повинен був врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 596/302/21.

Вказує, що не погоджується з висновками суду, що доводами наданими стороною позивача не доведено порушення відповідачем батьківського обов`язку щодо виховання дітей та їх матеріального забезпечення.

Вважає, що суд не надав належної оцінки доводам сторони позивача щодо ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов`язків щодо виховання дітей та матеріального забезпечення, а саме листам Чигиринського ліцею № 2 від 27.06.2023 та ЗДО «Зірочка» від 30.06.2023.

Вважає висновок суду щодо недоведеності стороною позивача зловживання відповідачем наркотичними засобами та алкоголем є помилковим.

Звертає увагу апеляційного суду, що районним судом не взято до уваги рішення цього ж суду від 10.04.2019 у справі № 708/363/19, яке було долучене до матеріалів справи.

Крім того, вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2023 року у справі № 708/404/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням. Встановлено іспитовий строк один рік.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року.

Від таких відносин сторони мають трьох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підтвердження наведеного до матеріалів справи долучені копії відповідних свідоцтв про народження дітей (а.с. 9-11).

Зі змісту листів Чигиринського ліцею № 2 від 27.06.2023 та ЗДО «Зірочка» від 30.06.2023, вбачається , що ОСОБА_2 не приводив та не забирав дітей зі школи, не оплачував їх харчування та не цікавився фізичним, духовним, моральним розвитком та шкільним життям, не відвідував батьківські збори, двічі забирав сина із дитячого садочка (а.с. 19, 20).

Згідно до постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, яке мало місце 22.01.2023. З описової частини постанови вбачається, що 22.01.2023 близько 09:45 год відповідач ображав нецензурною лайкою свою співмешканку ОСОБА_1 , чим завдав останній шкоди психологічному здоров`ю (а.с. 12).

Відповідно до постанови Чигиринського районного суду Черкаської області від 03.03.2023 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства, яке мало місце 01.01.2023. З описової частини постанови вбачається, що 01.01.2023 о 13-30 год відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно матері ОСОБА_6 та малолітніх дітей (а.с. 13).

Рішення Виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 802-46 від 29.08.2023 «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 » затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його дітей, на думку комісії, на даний час постановка питання про позбавлення батьківських прав є передчасною, оскільки в діях батька прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин зі своїми дітьми. Враховуючи мотиви наведені в висновку виконавчий комітет Чигиринської міської ради, як орган опіки та піклування дійшов висновку за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 96-99).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Шикун О.Є., Козиря Р.М., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», далі Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону).

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Саме на дану правову норму посилалась позивач при зверненні до суду з позовом.

Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) вказано, що: «позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, судом першої інстанцій не встановлено, що відповідач є особою, яка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей, їх матеріального забезпечення та жорстоко поводиться з дітьми.

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження звернення позивача із позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження жорстокого поводження відповідача з дітьми.

Згідно рішення Виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 802-46 від 29.08.2023 про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , на думку комісії, на даний час постановка питання про позбавлення батьківських прав є передчасною, оскільки в діях батька прослідковується заінтересованість в збереженні родинних відносин зі своїми дітьми та дійшов висновку за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За обставин, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження свідомого та винного нехтування батьком своїми обов`язками відносно дітей, а також урахувавши, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою та крайнім заходом впливу на батьків та недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між позивачем та відповідачем, а також те, що батько дітей проти позбавлення батьківських прав категорично заперечує, суд першої інстанцій дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей.

За змістом ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Проте, розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує, що діти, а саме ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час разом з позивачем проживають за межами України, в судових інстанціях інтереси позивача представляла представник адвокат Шикун О.Є., позивач участі у судових засіданнях особисто не приймала, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості заслухати думку дітей з питань, що особисто їх стосуються.

Доводи скаржника, що зі змісту листів Чигиринського ліцею № 2 від 27.06.2023 та ЗДО «Зірочка» від 30.06.2023, вбачається , що ОСОБА_2 не приводив та не забирав дітей зі школи, не оплачував їх харчування та не цікавився фізичним, духовним, моральним розвитком та шкільним життям, не відвідував батьківські збори, двічі забирав сина із дитячого садочка, не варті уваги, оскільки як вірно зазначено судом, під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем не доведена нагальна необхідність щоденно приводити та забирати дітей із навчального закладу безпосередньо відповідачеві, що може бути обумовлено значною відстанню від місця їх проживання або особливими потребами дітей.

Не приймаються судом апеляційної інстанції доводи скаржника, що однією із підстав для позбавлення батьківських прав було жорстоке поводження батька з дітьми, на підтвердження фактів вчинення насильства відносно дітей до позовної заяви долучено копії постанов Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.02.2023 та від 03.03.2023, проте суд зазначає, що вказана обставина не доведена належними та допустими доказами, оскільки зі змісту даних постанов вбачається, що домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, вчинялось відносно матері ОСОБА_6 та малолітніх дітей та відносно ОСОБА_1 . Зазначені обставини відповідачем не заперечувались і були визнані відповідачем, оскільки як вірно зазначено судом, вказана обставина не доведена належними та допустимими доказами, що домашнє насильство було вчинено саме відносно його малолітніх дітей.Оскільки відповідач визнав свою винну, вказане свідчить про те, що відповідач став на шлях виправлення.

Також не варті уваги посилання скаржника, що при прийнятті рішення суд повинен був врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 596/302/21, оскільки під час розгляду даної справи відсутні належні докази на підтвердження вчинення відповідачем домашнього насильства стосовно малолітніх дітей, а лише підтверджено неприязні стосунки між сторонами.

Доводи скаржника, що відповідач неодноразово притягувався до відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, хоча і не перебуває на обліку в наркологічному диспансері, що є підставою для позбавлення батьківських прав, не варті уваги, оскільки дані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції та їм надано правове обґрунтування.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом апеляційного перегляду, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами, не вбачає.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шикун Олени Євгеніївни - залишити без задоволення.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Чигиринської міської ради, про позбавлення батьківських прав- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: В.Г. Бородійчук

О.В. Карпенко