ПОСТАНОВА

Іменем України

19 січня 2024 року м. Кропивницький

справа № 390/425/22

провадження № 22-ц/4809/233/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Тупала Максима Петровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року у складі судді Квітки О. О. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовної заяви

В травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь суму заборгованості в розмірі 119 600 грн 03 коп та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 481 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 16.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С01.203.74943 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за якою банк відкрив клієнту поточний рахунок та встановив кредитну лінію по поточному рахунку з максимальним лімітом у розмірі 200 000 грн.

Ліміт кредитної лінії на момент укладення угоди становив 40 000 грн, а процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 42 % річних.

Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 40 000 грн строком до 16.09.2021, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до тарифів банку, які розміщені на сайті банку) згідно з умовами цього договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, за яким АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а останній прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банку» за плату та на умовах визначених договором факторингу.

До ТОВ «ФК «Профіт Капітал» із 03.12.2020 відповідно до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 перейшло право за договором № С01.203.74943 від 16.09.2016, що укладено між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Станом на 03.12.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором сстановить 119 600 грн 03 коп та складається із: заборгованості за основним боргом 40 000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 65 525 грн 37 коп; заборгованості за несплаченими комісіями 0,00 грн; заборгованості за 3% річних за користування кредитом 3 416 грн 60 коп; заборгованості за інфляційними витратами 10 658 грн 06 коп.

Оскільки, відповідач не виконав своїх зобов`язань по вказаному договору, а після відступлення право грошової вимоги відійшло ТОВ «ФК «Профіт Капітал», позивач звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року позов ТОВ «ФК «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 119 600 грн 03 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» судові витрати по справі в розмірі 4 481 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 були порушені умови кредитного договору від 16.09.2016 № С01.203.74943, в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь ТОФ «ФК «Профіт Капітал».

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградсьої області від 18 жовтня 2023 року заяву адвоката Тупала М. П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року по цивільній справі № 390/425/22 залишено без задоволення.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Тупало М. П. просить скасувати заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач не отримував судові виклики про розгляд справи по суті, оскільки хоч і зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте, за даною адресою проживають його батьки, з якими у відповідача натягнуті відносини, а фактично мешкає з 2019 року за адресою:

АДРЕСА_2 .203.74943 від 16.09.2016 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 не укладав та грошові кошти за ним не отримував.

З наданих позивачем до позовної заяви документів не вбачається, що ОСОБА_1 отримував особисто грошові кошти, що свідчить про те, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не доведено видачу відповідачу грошових коштів і відповідно виникнення обов`язку у відповідача їх повертати.

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту, однак, ОСОБА_1 заперечує відкриття такого рахунку і даний факт не перевірено судом першої інстанції.

Крім того, позивач звернувся до суду із пропуском строку позовної давності, адже остання операція по кредитній картці відбулася 12.10.2017, а кредитор пред`явив позов лише у травні 2022 року.

Оскільки, ОСОБА_1 не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції та був позбавлений можливості на подання відповідної заяви, в апеляційного суду є підстави розглянути заяву відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу

Від ТОВ «ФК «Профіт Капітал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та судові витрати покласти на відповідача.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 119 600 грн 03 коп, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2023 становило 268 400 грн, станом на 01.01.2024 становить 302 800 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2016 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду № С01.203.74943 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за яким встановлювався ліміт кредитної лінії в 40 000 грн (п. 3.2). Процентна ставка за користування коштами становить 42 % (п. 3.3). Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку (п.3.4). Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування кредитною лінією та/або інших платежів за угодою та договором здійснюватимуться згідно із умов договору, типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також тарифів, які розміщені на сайті банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням угоди клієнт підтверджує, що ознайомлений з типовим графіком і розрахунком сукупної вартості кредиту (п. 4).

Згідно із виписки з 01.06.2016 по 03.12.2020 та довідки-розрахунку від 03.12.2020 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить 105 525 грн 37 коп. Розмір 3% річних та сума заборгованості за інфляційними витратами складає 3 416,60 грн та 10 658,06 грн відповідно.

30.11.2021 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звертався до відповідача із досудовою вимогою.

Відповідно до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал», АТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняло права вимоги до боржників АТ «Ідея Банк», зокрема до ОСОБА_1 .

Із довідки Великосеверинської сільської ради Кропивницького району від 13.05.2022 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований на території Великосеверинівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 28.09.2021 та акту прийому-передачі наданої правової допомоги від 01.06.2022 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заплатило Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог» 2 000 грн за підготовку та подання позовної заяви до суду.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разівідсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦКУкраїни).

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

В силу положень пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язані не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (стаття 516 ЦК України).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування) під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (ст.77-ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що 16 вересня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Угоду № С01.203.74943 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (а. с. 8).

Згідно з пунктами 1-4 зазначеної Угоди найменування банківського продукту Кредитна картка.

Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках Угоди та Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу, та випускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 (два) роки з моменту її випуску.

Банк надає Клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної Кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах:

Максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн.

Ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 40 000 грн. Враховуючи, що зобов`язання Банку щодо встановлення ліміту Кредитної лінії є для нього відкличними та без ризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна Клієнту, протягом строку дії відновлювальної Кредитної лінії, здійснюється Банком в межах встановленого Угодою максимального ліміту Кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 42,0000% річних.

Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється Тарифами Банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за Кредитною лінією за попередній Розрахунковий період до останнього Операційного дня Платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього Розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього Розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язків щомісячний платіж, Банк щомісячно інформуватиме Клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер Клієнта, вказаний ним в Заяві на приєднання.

Повернення заборгованості та сплата відсотків за користування Кредитною лінією та/або інших платежів за Угодою та Договором здійснюватимуться згідно умов Договору, Типового графіку та розрахунку сукупної вартості кредиту, а також Тарифів, які розміщені на сайті Банку за адресою www.ideabank.ua. Підписанням Угоди Клієнт підтверджує, що ознайомлений з Типовим графіком і розрахунком сукупної вартості Кредиту.

03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу №12/90, за умовами якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та передається, в день укладання цього Договору, Клієнтом Фактору в електронному вигляді (на CD/USB у форматі xls) та надсилається засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору (а. с. 22-24).

Відповідно до Реєстру боржників (Додаток № 1 до договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за угодою № С01.203.74943 від 16 вересня 2016 року (а. с. 25-27).

Згідно з Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором № С01.203.74943 від 16 вересня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 за основним боргом становить 40 000,00 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 65 525 грн 37 коп (а. с. 14).

Зі змісту виписки ПАТ «Ідея Банк» по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 за період з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року випливає, що позичальник користувався кредитними коштами та частково їх повертав (а. с. 7-13).

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21).

Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

На підставі оцінки зібраних у справі доказів, суд приходить до висновку, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права вимоги банку до позичальника ОСОБА_1 , згідно договору факторингу.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів, а тому суд вважає, що позивачем довдений факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, як наслідок, наявні підстави для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник незвільняється відвідповідальності занеможливість виконанняним грошовогозобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зміст вказаної норми законодавства щодо нарахування процентів та застосування індексу інфляції свідчить про компенсаційний, а не штрафний характер визначених ст. 625 ЦК трьох процентів річних, а тим більше не є подвійною відповідальністю боржника.

Оскільки, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за Угодою від 16 вересня 2016 року належним чином не виконав, тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за 3% річних за користування кредитом в сумі 3 416 грн 60 коп за період з 03 грудня 2020 року до 10 січня 2022 року та інфляційних втрат в сумі 10 658 грн 06 коп за період з грудня 2020 року по листопад 2021 року.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримував судові виклики про розгляд справи по суті, оскільки фактично з 2019 року за іншою адресою, адже наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з штрих-кодовими ідентифікаторами № 790 (а. с. 48), № 767 (а. с. 68), № 984 (а. с. 71) та № 905 (а. с. 73) підтверджується, що ОСОБА_1 особисто у відповідності до вимог процесуального законодавства повідомлявся про розгляд справи призначений 09.06.2022, 22.12.2022, 16.01.2023 та 15.02.2023.

Доводи апеляційної скарги про те, що Угоду № С01.203.74943 від 16.09.2016 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 не укладав не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються наявною в матеріалах справи копією угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що він не отримував кредитні кошти, з огляду на наявну в матеріалах справи виписку по його особистому рахунку, яка є належним доказом на підтвердження обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованості по кредиту.

Суд також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Тлумачення частини третьої статті 267 ЦК України дозволяє зробити висновок, що в ній встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності. Тобто такі випадки, до яких позовна давність не застосовується судом, оскільки відсутня відповідна заява сторони у спорі. Без заяви сторони у спорі позовна давність судом, за власною ініціативою, застосовуватись не може за жодних обставин. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року в справі № 6-3063цс16.

У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що «створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, проте, заяви про застосування позовної давності не подпвав, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання щодо застосування строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першоїстатті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Тупала Максима Петровича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а заочне рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник