Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9230/23 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М.
Категорія 82 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №296/9230/23 за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2023 року, постановлену під головуванням судді Лєдньова Д.М. в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 , в якому просила:

- розірвати договір №233 від 17 березня 2023 року поставки та монтажу малої архітектурної форми: Альтанки 6500x4500 модульна, каркасно щитова, утеплена, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- стягнути з ФОП ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 421 801 грн. 00 коп. згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

В обгрунтування позову вказала, що 17.03.2023 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір №233 поставки та монтажу малої архітектурної форми, а саме альтанки. Згідно умов договору, виконавець ФОП ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання забезпечити виготовлення, доставку та улаштування альтанки каркасно-щитової за адресою: АДРЕСА_1 (так вказано в позовній заяві). Місце проживання ОСОБА_3 в позовній заяві зазначено: АДРЕСА_1 . На виконання умов договору позивачем здійснено попередню оплату відповідних робіт. Однак якість матеріалів та строк проведення робіт обумовили необхідність відмови від договору. Будівельні матеріали на час звернення до суду із позовом повернуто ФОП ОСОБА_2 . Оскільки у добровільному порядку відповідач сплачені кошти відмовився повертати, позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом.

У жовтні 2023 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій, вказуючи на можливість ускладнення виконання рішення суду, просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності відповідачу, картковий рахунок ФОП ОСОБА_4 НОМЕР_1 , а також на рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ ПриватБанк».

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки порушено конституційні права відповідача на вільне володіння, користування і розпорядження власністю (квартирою). Вказує, що суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зазначає, що вимоги щодо стягнення грошових коштів у сумі 421 801, 00 є безпідставними. Позивачем не надано жодного доказу, а лише власні припущення, що у випадку задоволення позову ФОП ОСОБА_2 буде уникати виконання рішення суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2023 року залишити в силі. Зазначає, що є велика ймовірність перепродажі квартири чи вчинення відносно неї будь-яких інших правочинів, що свідчитиме про неможливість або утруднення виконання рішення суду, яке може бути ухвалено на користь позивача. У такий спосіб у позивача в подальшому виникнуть труднощі або ж взагалі неможливість реєстрації за собою права власності на квартиру. Решта доводів позивача, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, стосується суті спору, що не підлягає дослідженню при перегляді ухвали про забезпечення позову.

Сторони до апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи характер виниклого спору, предмет позовних вимог, їх розмір, вважав за необхідне задовольнити заяву частково, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , належність якої підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому, суд відмовив у накладені арешту на банківські рахунки, оскільки вжиття відповідних заходів забезпечення може призвести до фактичного припинення господарської діяльності суб`єкта, є непропорційним зважаючи на обставини спору.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог заяви з огляду на таке.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також інших підстав визначених законом.

Пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 та у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції предметом позову у справі є розірвання договору №233 від 17 березня 2023 року поставки та монтажу альтанки та стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за вимогами позивача 421 801 грн. 00 коп.

Як зазначалось умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, ОСОБА_1 наголошувала на тому, що у випадку задоволення позову ФОП ОСОБА_2 буде уникати виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів вважає, що такі доводи не грунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач є фізичною особою- підприємцем, займається господарською діяльністю та отримує дохід, що в першу чергу є підставою для стягнення коштів у разі можливого задоволення позову.

Окрім того, позивачем не наведено жодних доказів, що відповідач має намір відчужити належну йому на праві власності квартиру та вживає для цього будь-які заходи.

Також колегія суддів вважає, що вид забезпечення позову накладення арешту на квартиру відповідача не відповідає характеру спірних правовідносин та є дещо неспівмірним із заявленими позивачем вимогами щодо розірвання договору, пов`язаного із виготовленням та монтажем Альтанки на ділянці Замовника та стягнення коштів у зв`язку з невиконанням умов договору.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку вжиття заходів забезпечення позову створює невиправдані обмеження титульного власника в його правах, а тому вважає, що є всі підстави для відмови у задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим позивач не позбавлена права в подальшому звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, якщо виникнуть обгрунтовані для цього підстави.

Отже, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 29 листопада 2023 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: