Номер апеляційного провадження 22-ц/824/6615/2024
Головуючий у суді першої інстанції А. М. Коренюк
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
У Х В А Л А

15 січня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., перевірив виконання вимог статті 356 ЦПК України щодо форми і змісту апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані житлово- комунальні послуги,

у с т а н о в и в :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 04.01.2024 подав до суду першої та апеляційної інстанції апеляційні скарги у строк, передбачений ст. 354 ЦПК України.

Як вбачається із змісту поданих до суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 апеляційних скарг на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року, вони є ідентичними за змістом та формою, містять одинакові доводи та межі апеляційного оскарження на судове рішення.

Оскільки чинним законодавством не передбачено подача двох апеляційних скарг, які містять одинакові доводи та межі апеляційного оскарження на судове рішення від однієї і тієї ж особи, тому апеляційний суд вважає подані ОСОБА_1 апеляційні скарги на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року до суду першої та апеляційної інстанцій однією апеляційною скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року у цій справі.

Проте апеляційне провадження не може бути відкрите Київським апеляційним судом з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається, особою, яка подала апеляційну скаргу не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду, до апеляційної скарги не додано документів на підтвердження сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість ОСОБА_1 у апеляційній скарзі зазначає про те, що він звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення як споживач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Проте посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду на звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Так, згідно зістаттею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України (частина перша статті 3 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору особами, які звертаються до суду із позовом, скаргою, заявою та іншим зверненням процесуального характеру.

Наведений закон не визначає пільги щодо сплати судового збору споживачів.

Частиною третьоюстатті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Преамбула Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі №761/24881/16-ц зазначила, щостаттею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. Велика Палата констатувала, щостаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосуванняЗакону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.

Отже, Велика Палата Верховного Суду визначила єдиний підхід щодо застосування судами норм матеріального права під час визначення, чи звільнена особа від сплати судового збору за звернення до суду із позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», сформулювавши, що виключно позивачі - споживачіу таких справах звільняються від справляння судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 160/15864/20 зазначено, що стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У регулюванні сплати судового збору положення зазначеної норми права є спеціальними щодо положень статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки остання загалом урегульовує питання звільнення різних суб`єктів звернення до суду від сплати судового збору за різні процесуальні дії (об`єкти сплати судового збору) в судах усіх інстанцій.

Ураховуючи наведене, споживачі звільняються від сплати судового збору на всіх стадіях цивільного процесу у випадку, якщо вони є позивачами і звертаються до суду з позовами про захист прав споживачів.

Зокрема, такої ж позиції дотримується Верховний Суд при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за подачу касаційної скарги особами, які не мають процесуального статусу позивача (ухвала від 10 січня 2023 року у справі №344/8736/21).

У даній справі ОСОБА_1 є відповідачем.

За таких умов, особою, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення має бути сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги на судове рішення у цій справі.

Так, відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви у даній справі судовий збір підлягав оплаті у розмірі 2 684,00 грн.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що особа, яка її подала судове рішення оскаржується у повному обсязі.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті у розмірі 4 026,00 грн (2 684,00 х 150%).

З урахування зазначеного, особі, яка подала апеляційну скаргу необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 4 026,00 грн за наступними реквізитами: Отримувач коштів УК у Солом.р-ні/Соломян.р-н; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA0026010, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Київський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Особі, яка подала апеляційну скаргу слід надати Київському апеляційному суду документ про сплату судового збору у вказаному розмірі та на зазначені реквізити.

При цьому суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, а саме суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, в якій зазначаються недоліки останньої. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для усунення зазначених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Керуючись статтями 354, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року, подані до суду першої та апеляційної інстанцій, вважати однією апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2023 року залишити без руху, надати особі, яка подала апеляційну скаргу, строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду.

Роз`яснити, якщо у встановлений строк недоліки апеляційної скарги не буде усунуто, вона буде вважатися неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя

Л. Д. Поливач