Справа № 712/371/24
Провадження № 2/712/1770/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Стеценко О.С., розглянувши матеріали цивільної справи позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, у якій просить: визнати неправомірними дії відповідача щодо подання Голові Верховної Ради України заяви та внесення на розгляд Верховної Ради України проекту Постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України від 10.04.2023 про прийняття в другому читанні та в цілому проекту Закону України про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення правового регулювання питань, пов`язаних із здійсненням заходів правового режиму воєнного стану»; стягнути з ОСОБА_2 збитки у вигляді неодержаного доходу у сумі 30 000,00 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2024 позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі та роз`яснено позивачу право на звернення із вказаним позовом до окружного адміністративного суду.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.03.2024 ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.01.2024 скасовано, справу направлено для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.03.2024 справу передано для розгляду судді Стеценко О.С.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Статтею 28 ЦПК України передбачені підстави визначення підсудності за вибором позивача.

Обґрунтовуючи своє звернення до Соснівського районного суду м. Черкаси, позивач зазначає, що місцем заподіяння шкоди є: АДРЕСА_1 .

Вимогами позову є, зокрема, стягнення збитків у вигляді доходів реально неодержаних за звичайних обставин, завданих неправомірними діями у результаті порушення права військовослужбовця на період дії воєнного стану на щомісячну виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається з ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 28 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Даний перелік у разі завдання шкоди особі є вичерпним.

Як зазначено вище, однією із вимог позову позивачем зазначено стягнення збитків у вигляді неодержаної щомісячної виплати додаткової винагороди у сумі 30 000 грн. за 1 календарний місяць.

У п. 5.4 мотивувальної частини позову позивач обґрунтовує цю вимогу і зазначає, що йому завдано збитки у вигляді неодержаних доходів.

Згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Розглядаючи різницю між поняттями «збитки» і «шкода», суд зазначає, що під шкодою прийнято розуміти втрати, яких зазнала потерпіла сторона у формі знищення або пошкодження майна внаслідок протиправної поведінки іншої особи. Шкода це зменшення кількості майнового блага (внаслідок знищення майна, втрата можливості отримати майно, яке особа неодмінно отримала б за нормального перебігу подій) або погіршення його якості (пошкодження речі, зіпсуття, приведення її у стан, у якому вона не здатна виконувати всі свої функції). Збитки це грошова оцінка (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди, спричиненої неналежним виконанням або невиконання договірних зобов`язань.

Таким чином, терміни «збитки» та «шкода» слід вирізняти під час їх застосування.

Зі змісту позовної заяви не вбачається виникнення позовних вимог із факту завдання шкоди майну позивача, також не завдано позивачу шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, не завдано позивачу шкоди, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та не вбачається заподіяння шкоди позивачу незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

А отже, зміст позовної заяви не дає підстав для висновку, що вказаний спір підпадає під категорії, визначені ч.ч. 3, 4, 6 ст. 28 ЦПК України.

Спірні правовідносини виникли не внаслідок заподіяння шкоди, а тому у цьому випадку застосовується загальна підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 520019 від 01.04.2024 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з позовної заяви місце роботи відповідача знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, відсутні підстави для визначення територіальної юрисдикції цієї справи за Соснівським районним судом м. Черкаси.

Вирішуючи питання щодо направлення справи за підсудністю, суд виходить з такого.

Вказана справа може бути розглянута Ірпінським міським судом Київської області за зареєстрованим місцем проживання відповідача або Печерським районним судом м. Києва за місцем знаходження постійної роботи відповідача.

Оскільки предметом позову є діяльність відповідача як народного депутата, суд вважає, що цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід направити за підсудністю саме до Печерського районного суду м. Києва.

Про це також вказував позивач у своїй апеляційній скарзі.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше 5 днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше 5 днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій не підсудна Соснівському районному суду м. Черкаси, а повинна бути передана за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва, тобто за місцем знаходження відповідача.

Керуючись ст.ст. 28, 258, 260, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.С. Стеценко