Справа № 643/6265/23
Провадження № 4-с/643/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О. М.,

за участю секретаря судового засідання Волошко М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 про зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт та заборону на відчуження, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2023 представник боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася із скаргою на бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків), в якій просить зобов`язати відділ державної виконавчої служби зняти арешт та заборону на відчуження, які були застосовані на виконання постанови державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження №44321843.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 21 жовтня 2013 року Зміївський районний суд Харківської області виніс ухвалу по справі №621/2224/13-ц, якою наклав арешт на належний ОСОБА_1 автомобіль «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в. номерний знак НОМЕР_1 .

07 листопада 2013 року Зміївський районний суд Харківської області ухвалив у справі заочне рішення, яке 11 березня 2014 року судом було скасовано. 27 березня 2014 року старшим державним виконавцем Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 41262531 та припинена чинність арешту майна боржника.

31 березня 2014 року Зміївський районний суд Харківської області виніс ухвалу у цій справі про направлення справи за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року позовні вимоги позивача були частково задоволені. На виконання рішення Московського районного суду м. Харкова в Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління було відкрите виконавче провадження №44321843, яке на цей час є завершеним. В Автоматизованій системі виконавчих проваджень та Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості про будь-які виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 є боржником та має зобов`язання перед стягувачем ОСОБА_2 . Разом з цим, в червні 2023 року в сервісному центрі МВС ОСОБА_1 повідомлено, що в базі даних сервісного центру у результаті пошуку за Єдиним державним реєстром транспортних засобів установлено наявність відомостей про обтяження на належний ОСОБА_1 автомобіль «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в., номерний знак НОМЕР_1 . В Автоматизованій системі виконавчих проваджень та Єдиному реєстрі боржників відсутні відомості про будь-які виконавчі провадження, в яких він є боржником. 27 червня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського (колишній - Дзержинський) ВДВС з письмовим клопотанням, в якому просила надати інформацію про повторне пред`явлення виконавчого листа №641/2224/13-ц для примусового виконання; повідомити підстави для збереження обмежень, встановлених в ході виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ; можливість припинення обмеження (арешту) в разі сплати ОСОБА_1 витрат на проведення виконавчих дій; направлення копії постанов, інформації про суму заборгованості. Відповіді представник скаржника не отримала.

На цей час виконавче провадження знищене, що підтверджується листом в.о. начальника Шевченківського ВДВС від 15.09.2020, але постанова про арешт належного ОСОБА_1 на праві приватної особистої власності майна не скасована, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 та вважає, що арешт має бути скасований за рішенням суду.

Ухвалою судді від 12.07.2023 скарга прийнята до провадження.

Ухвалою суду від 25.10.2023 задоволено клопотання заявника та витребувано у Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції відомості щодо пред`явлення стягувачем ОСОБА_2 повторно виконавчий лист №621/2224/13-ц виданий 04.08.2014 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми 49 493,06 грн для примусового виконання; щодо накладення арештів на майно боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №44321843 за виконавчим листом №621/2224/13-ц виданим 04.08.2014 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 загальної суми 49 493,06 грн.

21.12.2023 від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли письмові пояснення щодо витребуваних відомостей.

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином. Від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності, скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду не подавав.

Представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення не подавав.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи скорочені строки розгляду даної категорії справ, те що справа призначається неодноразово, всі заінтересовані особи повідомлені про розгляд справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Постановою старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 27.03.2014 закінчено виконавче провадження з примусового виконання за виконавчим листом №621/2224/13-ц виданим 19.11.2013 Зміївським районним судом Харківської області у зв`язку з тим, що відповідно до ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 11.03.2014 заочне рішення скасовано (а.с.7).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року позовні вимоги позивача ОСОБА_2 задоволені частково та з ОСОБА_1 стягнуто 8700,00 грн в рахунок відсотків за користування позикою; 19 300,00 грн в рахунок штрафу; 850,39 грн в рахунок подвійної ставки НБУ з 02.06.2013 по 16.04.2014; 579,00 грн в рахунок 3% річних за період з 02.06.2013 по 16.04.2014; 154,60 грн в рахунок індексу інфляції за період з 02.06.2013 по 16.04.2014, що загалом становить 48 883,99 грн та судовий збір в сумі 609,07 грн (а.с.13-15).

Постановою державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 12.08.2016 виконавчий лист №621/2224/13-ц виданий 04.08.2014 Московським районним судом м. Харкова (ВП №44321843) повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке буде звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними) (а.с.8).

Представник боржника неодноразово зверталася із клопотаннями до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про припинення обмежень (арешту) належного боржнику ОСОБА_1 майна (а.с.9-10, 36-38, 54-55,77-78). Також представник заявника зверталася зі скаргою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про зобов`язання розглянути звернення представника ОСОБА_1 (а.с.а.с.52-53, 81-82)

З відповіді в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального міністерства юстиції №85449/19.6-59 від 15.09.2020 вбачається, що 12.08.2016 державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Крім того, відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організації, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.2012 №578/5, строк зберігання Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві становить три роки та документи після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. У зв`язку з цією обставиною надати копії постанов, які винесені державним виконавцем за виконавчим провадженням №44321843 надати неможливо (а.с.11-12).

З витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження, інформації з Єдиного реєстру боржників вбачається, що відсутні відомості про будь-які незавершені виконавчі провадження де ОСОБА_1 значиться боржником (а.с.18,19).

Суд не бере до уваги надані суду результати пошуку обмеження та їх зняття як недопустимі, не завірені посадовою особою та не оформлені належним чином (а.с.21).

З відповідей Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.11.2023, 04.12.2023, 21.12.2023 вбачається, що 05.01.2017 набрали чинності положення ЗУ «Про виконавче провадження», якими передбачено припинення роботи автоматизованої системи Єдиного реєстру виконавчих проваджень та впроваджено запуск Автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) та Єдиного реєстру боржників. До АСВП перенесені всі незавершені виконавчі провадження станом на 05.01.2017, всі виконавчі провадження, які завершені до 05.01.2017 зберігаються в окремому спецрозділі, який є архівною складовою частиною АСВП та містить відомості про виконавчі провадження, зареєстровані до запровадження Системи. На примусовому виконанні в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №44321843 з примусового виконання виконавчого листа №621/2224/13-ц виданого 04.08.2014 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості. 07.08.2014 державним виконавцем згідно ст. 25, 47 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За боржником зареєстровано автомобіль «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в. 07.08.2014 державним виконавцем відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника. Згідно з відповіддю Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України боржник працює та одержує заробітну плату в Харківському національному університеті ім. В. Н. Каразіна. 19.08.2014 держаним виконавцем відповідно до ст. 11, 68-70 Закону винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. З заробітної плати боржника було утримано всього 32 118,19 грн на користь держави, як кошти не витребувані протягом року з дня надходження на рахунок відділу в зв`язку з тим, що стягувачем не було надано банківські реквізити для перерахування коштів. Залишок боргу за виконавчим документом становить 22 324,17 грн. Вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що у боржника відсутні джерела доходів, грошові кошти на рахунку у банках та інших фінансових установах, а також рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику та на яке може бути звернено стягнення.

Отже, 12.08.2016 державним виконавцем згідно з п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із відсутністю майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Згідно з перевіркою даних АСДС станом на 04.12.2023 вищевказаний виконавчий документ на примусове виконання до Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції повторно не пред`являвся та на примусове виконанні у відділу не перебуває (а.с.107,116,132-133).

Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС №31/20/12-2351 від 20.12.2023 вбачається, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру МВС, на транспортний засіб «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в., номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт або заборона на відчуження: 1) Зміївським районним судом Харківської області від 21.10.2013 по справі №641/2224/13-ц, провадження №2/621/891/13; 2) Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 07.08.2014 №9851, виконавче провадження №44321843 (а.с.129).

Відповідно до відповіді Головного сервісу центру МВС №31/2398АЗ-29079-2023 від 15.12.2023 станом на 14.12.2023 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів про наявні обмеження, накладені на транспортний засіб «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в., номерний знак НОМЕР_1 : 1) Дзержинський ВДВС Харківського МУЮ, вих. лист №9851 від 07.08.2014, вхідний лист №15083 від 13.08.2021, підрозділ 6302, ВП 44321843; 2) Зміївський районний суд Харківської області, вих. лист №13382/В від 25.10.2013, вхідний лист №10792 від 31.10.2021, підрозділ 6302 (а.с.137-138).

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа 12.08.2016, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент повернення виконавчого документа 12.08.2016, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

У відповідності до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки - інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Ч. 5 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Враховуючи викладене, суд вважає, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) не встановлювало прямого обов`язку державного виконавця знімати арешт з майна боржника.

Водночас, спір у справі, що переглядається, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у вигляді не зняття арешту державним виконавцем, який здійснював виконавчі дії у виконавчому провадженні № 44321843 на стадії їх завершення під час повернення виконавчих документів стягувачу у 2016 році.

Спір виник у зв`язку з тим, що на неодноразові клопотання представника боржника ОСОБА_1 про можливість припинення обмежень (арешту) у разі сплати боржником витрат на проведення виконавчих дій, виконавчого збору, з виконання виконавчого документу поза межами виконавчого провадження державний виконавець не надавав інформації щодо суми несплаченого зобов`язання за виконавчим провадженням та не вчиняв дій щодо зняття арешту з майна боржника.

Суд враховує, що застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

З листа Шевченківського відділу виконавчої служби встановлено, що із заробітної плати боржника було утримано всього 32 118,19 грн на користь держави, як кошти не витребувані протягом року з дня надходження на рахунок відділу в зв`язку з тим, що стягувачем не було надано банківські реквізити для перерахування коштів. Залишок боргу за виконавчим документом становить 22 324,17 грн.

Також виконавчою службою повідомлено, що після повернення стягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 8700,00 грн в рахунок відсотків за користування позикою; 19 300,00 грн в рахунок штрафу; 850,39 грн в рахунок подвійної ставки НБУ з 02.06.2013 по 16.04.2014; 579,00 грн в рахунок 3% річних за період з 02.06.2013 по 16.04.2014; 154,60 грн в рахунок індексу інфляції за період з 02.06.2013 по 16.04.2014, що загалом становить 48 883,99 грн та судовий збір в сумі 609,07 грн, стягувач повторно не подавав до виконавчої служби виконавчий лист, жодних дій для отримання коштів за рішенням суду не вчиняв.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після повернення виконавчого документа стягувачу та при неподанні виконавчого документа на виконання протягом тривалого часу (8 років), на примусовому виконанні у відділі виконавче провадження не перебуває.

За таких обставин, враховуючи, що боржник хоча і не в повному обсязі погасив заборгованість за виконавчим документом, проте стягувач вже більше восьми років не має цікавості щодо виконання рішення суду, ухваленого на його користь, що підтверджується зокрема невитребуванням коштів, стягнутих на його користь та перерахування їх до державного бюджету, та неподанням виконавчого документа для виконання до відділу повторно, суд вважає за доцільне задовільнити скаргу, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Крім того, Верховний Суд у постанові № 2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Отже, суд дійшов висновку, що незняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

За таких обставин та враховуючи відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно боржника, вважаю, що є підстави для задоволення скарги заявника.

Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, висловленими у постанові № 2/0301/806/11 від 13 липня 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447, 450, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт та заборону на відчуження, заінтересована особа - ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт та заборону на відчуження на транспортний засіб «Mercedes-Benz С-180», 1994 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , накладені Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 07.08.2014 №9851, виконавче провадження №44321843.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О. М. Тимош