Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4019/23

Номер провадження: 2/511/171/24

01 лютого 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання - Замковенко О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Короткий зміст позовної заяви

13.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 04.04.2021 року у розмірі 14581,54 доларів США..

Свої вимоги мотивував тим, що 04.10.2003 року він позичив ОСОБА_2 6000 доларів США, потім 2000 доларів США та 7000 доларів США. 04.04.2021 року між ним та відповідачем було складено розписку відповідно до якої сума боргу, яку ОСОБА_2 зобов`язується йому сплатити після всіх перерахувань складає 15000 доларів США та зобов`язався сплатити до 31.12.2021 року. 05.05.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку «ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за курсом 36,56 за один долар США, 09.06.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку "ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за курсом 36,56грн. за один долар США, 18.07.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку «ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за курсом 36,56грн. за один долар США та 06.09.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку «ПриватБанк» 3900,00грн., що еквівалентно 106,67 доларам США за курсом 36,56грн за один долар США. Тобто, відповідач частково погасив борг на загальну суму 15 300 грн., що еквівалентно 418,46 доларам США за курсом 36,56грн. за один долар США. Таким чином, несплачена сума за договором позики становить 14581,54 доларів США. Ним 18.11.2023 року на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу. Вимога була отримана відповідачем, однак станом на 30.11.2021 року сума боргу відповідачем сплачена не була. У зв`язку з викладеним, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму боргу, що становить 14581,54 доларів США.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник-адвокат Стащук В.А. в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заяву відповідно до якої просив справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача. ( а.с.26)

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, просив судові засідання проводи без його участі. ( а.с.42)

В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Також, згідно ч.4 ст.206 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно розписки від 04.04.2021 року ОСОБА_2 після всіх перерахунків повинен сплатити ОСОБА_1 15000 доларів США, які відповідач зобов`язувався повернути до 31.12.2021 року.(а.с.11)

В подальшому, відповідачем було частково погашена заборгованість, а саме: 05.05.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку "ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за.курсом 36,56 за один долар США, 09.06.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку "ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за.курсом 36,56 за один долар США, 18.07.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку "ПриватБанк» 3800,00 грн., що еквівалентно 103,93 доларам США за.курсом 36,56 за один долар США та 06.09.2023 року відповідачемперераховано позивачу на картку "ПриватБанк» 3900,00 грн., що еквівалентно 106,67 доларам США за.курсом 36,56 за один долар США (а.с. 12-15, 38-40)

18.11.2023 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 направив вимогу про сплату грошових коштів у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, однак станом на 30.11.2023 року сума боргу відповідачем сплачена не була. (а.с.16)

ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 14581,54 доларів США

Із встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору позики, укладення якого відбулося в письмовій формі і підтвердження реальності якого позивачем надано суду письмову розписку відповідача про отримання коштів.

Дані спірні правовідносини регулюються наступним нормами права.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 1046, 1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, сплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Також статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Однак як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Далі ч. 1,2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до правового висновку ВС від 08.07.2019 року по справі №524/4946/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Оцінивши докази в сукупності, перевіривши їх відповідність нормам закону, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Із змісту наданої письмової розписки встановлено, що ОСОБА_2 винен після всіх перерахунків ОСОБА_1 14581,54 доларів США.

Відтак суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо позики.

Суд вважає, що змістом даної розписки підтверджено наявність саме грошового боргу перед ОСОБА_1 .

Позивач пред`явив письмову вимогу до відповідача 18.11.2023 року, строк виконання зобов`язання сплив 26.11.2023 року.

Далі, оскільки у позикодавця наявний оригінал боргової розписки, а відповідачем не доведено факт повернення боргу, тому суд вважає, що позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, а тому виходячи із вимог ст.204 ЦК України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину, наявні всі правові підстави для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики в розмірі 14581,54 доларів США.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 5310,02 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 5310,02 грн.

На підставі ст.525, 526, 610, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. 3, 12, 81, 141, 200, 247, 259, 263-265, 268, 273,354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , борг за договором позики від 04.04.2021 року в розмірі 14581,54 доларів США

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 5310,02 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 01.02.2024 року.

Суддя С. І. Гринчак