Р І Ш Е Н Н Я
10 січня 2024 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Житомирськоїї області Лужинецький Павло Вікторович, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, у якому просить визнати за ним право власності на транспортний засіб марки ВМW, модель 528, 1996 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 ; зняти арешт з транспортного засобу.
В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що на виконанні у приватного виконавця Лужинецького П.В. знаходиться виконавче провадження № АСВП 70962085 стосовно боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів». В межах вказаного виконавчого провадження було накладено арешт на транспортний засіб марки BMW, модель 528, 1996 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 . Арештований автомобіль більше двох років тому вибув із власності боржника ОСОБА_2 . У 2021 році його придбав ОСОБА_3 , який вільно володів, користувався тривалий період часу вказаним автомобілем. Для можливості безперешкодного користування автомобілем, а також для можливості подальшого перепродажу транспортного засобу ОСОБА_2 видав довіреність на ОСОБА_4 . Останній, в свою чергу, намагався продати автомобіль ОСОБА_5 . Проте, покупець пізніше від договору відмовився, внаслідок чого його було анульовано. У березні 2023 року автомобіль у ОСОБА_3 придбав він. Згідно домовленості передав ОСОБА_3 грошові кошти за транспортний засіб, а ОСОБА_3 передав йому автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із наміром надалі оформити договір купівлі продажу та реєстрації права власності на автомобіль. Отже, було виконано усі умови договору купівлі-продажу автомобіля. Оскільки автомобіль до того моменту все ще було зареєстровано за ОСОБА_2 , то було укладено договір комісії від 01 червня 2023 року, а пізніше договір купівлі-продажу транспортного засобу від 02 червня 2023 року. Однак, 06 квітня 2023 року його зупинили працівники патрульної поліції та вилучили в нього автомобіль, обґрунтовуючи це тим, що на нього накладено арешт. Через адвоката звернувся до приватного виконавця Лужинецького П.В. з вимогою зняти арешт з вказаного транспортного засобу, оскільки він вибув задовго до того з володіння боржника ОСОБА_2 . У задоволенні заяви було відмовлено. Майно фактично вибуло з власності ОСОБА_2 задовго до накладення арешту, проте оформити право власності на вказаний транспортний засіб він, як новий власник, не може внаслідок накладення арешту на майно ОСОБА_2 .
Ухвалою від 11 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою від 16 жовтня 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що 22 березня 2023 року знайшов в інтернеті оголошення про продаж спірного автомобіля. Разом з товаришем та його подругою поїхали в м.Вараш до продавця. Подивився автомобіль, повірив продавцю ОСОБА_3 , що з документами все гаразд, віддав гроші за автомобіль, отримав техпаспорт та домовився, що ОСОБА_6 надасть йому доручення. Уклали усний договір купівлі-продажу транспортного засобу. Коли верталися назад, автомобіль перевіряли по базі працівники патрульної поліції на блокпості і повідомили, щоавтомобіль в розшуку не перебуває. 06 квітня 2023 року автомобіль в нього вилучили і з того часу він знаходиться на штрафмайданчику. Власник ОСОБА_2 автомобіль йому не передавав. Гроші за авто віддав ОСОБА_3 . Знав, що продавець не власник автомобіля, але в нього був техпаспорт і договір.
Представник позивача додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов, а отже, визнає, що відбулася передача автомобіля позивачу, хоча і не власником. Позивач сплатив кошти за спірний транспортний засіб та набув право власності на рухоме майно. Арешт було накладено на піставі заочного рішення суду про стягнення заборгованості, яке 31 липня 2023 року було скасоване. В ОСОБА_2 є інші доходи та майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості. Право власності на транспортний засіб виникає на підставі правочину, а не з моменту здійснення його державної реєстрації.
Відповідач ОСОБА_2 у заяві від 04 вересня 2023 року позовні вимоги визнав в повному обсязі, розгляд справи просить провести у його відсутності.
Представник відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у відзиві на позовну заяву просить провести судове засідання за відсутності представника відповідача.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що транспортний засіб марки ВМW, модель 528, 1996 року випуску, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , 03 березня 2020 року зареєстрований за власником ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію траснпортного засобу НОМЕР_2 .
21 травня 2021 року між ТОВ «М.В.Л.Груп», який є комісіонером на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 6726/21/058896 від 21 травня 2021 року, та ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу марки ВМW 528, 1996 року випуску, колір синій, VIN, № кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 03 березня 2020 року. Вказаний договір анульований за заявою покупця ОСОБА_5 .
Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 31 липня 2023 року у справі № 276/1357/22 задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2022 року у справі №276/1357/22 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2023 року у цивільній справі № 276/1357/22 позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 45522,50 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2018,54 грн.

07 лютого 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович відкрив виконавче провадження № 70962085 з примусового виконання виконавчого листа № 276/1357/22, виданого Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області. В межах виконавчого провадження № лютого 2023 року приватний виконавець наклав арешт на майно боржника ОСОБА_2

06 квітня 2023 року відповідно до постанови ВП № 70962085 транспортний засіб ВМW 528, номерний знак НОМЕР_3 , вилучений у ОСОБА_1 (позивача) поліцейським СРПП ВП № 1 Рівненського РУП та переміщений на спеціальний майданчик за адресою м.Рівне, вул.Дворецька, про що свідчить акт огляду та тимчасового атримання транспортного засобу від 06 квітня 2023 року.

01 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальнністю Форестал Плюс, як комісіонером, та ОСОБА_2 , як комітентом, укладений договір комісії № 8066/23/007742, за умовами якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу марки ВМW, модель 528, 1996 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , , зареєстрований за власником транспортного засобу 03 березня 2020 року, за ціною, не нижче узгодженої сторонами, а саме 10000 грн.

02 червня 2023 року між ТОВ «Форестал Плюс», як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8066/23/007742, на умовах якого продавцеь зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки ВМW, модель 528, 1996 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рами) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 03 березня 2020 року.

Листом № 19355 від 02 липня 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В. відмовив позивачу в задоволенні заяви про зняття арешту зі спірного транспортного засобу в зв`язку з відсутністю державної реєстрації договору про відчуження майна.

Свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_9 знайшов за оголошенням машину в м.Вараш. Разом зі своєю подругою та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 поїхали в м.Вараш дивитися автомобіль. Продавав автомобіль ОСОБА_3 , який повідомив, що він не власник, а власник транспортного засобу перебуває за кордоном, але з документами все нормально. Домовилися за ціну. Автомобіль коштував 3000 доларів США, але щось трохи сторгувалися. Продавець віддав авто, техпаспорт, ОСОБА_10 заплатив гроші і цим же автомобілем поїхав додому. Автомобіль перевіряли на блокпостах і все було нормально. 06 квітня 2023 року йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що машину забрали працівники поліції, бо у власника якісь борги.

Свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_12 зателефонував її хлопцеві ОСОБА_13 і сказав, що знайшов машину в інтернеті та хоче поїхати її подивитися. Поїхали всі разом в м.Вараш, зустрілися там з продавцем ОСОБА_14 в гаражному кооперативі. Хлопці домовилися щодо ціни, десь 2800-2900 доларів США, ОСОБА_10 забрав машину і двома машинами поїхали в м.Рівне. Бачила, як ОСОБА_9 передавав гроші ОСОБА_14 , а той віддав техпаспорт на автомобіль. Через 2-3 тижні їй затедефонував ОСОБА_15 і повідомив, що у ОСОБА_10 забрали машину.

Загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальнее настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.1, 2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч.1 ст.206 ЦК України).

За змістом ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграммах, якими обмінялися сторонни. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцяит і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторонни є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обов`язкову державну реєстрацію транспортного засобу, яка полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388.

Відповідно до п.7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях. У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Згідно з п.8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках;

укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між покупцем та суб`єктом господарювання, який є власником зареєстрованого за ним транспортного засобу і здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, підписаний уповноваженою особою такого суб`єкта господарювання та скріплений печаткою (у разі наявності);

укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб;

договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою;

договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу;

свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати;

рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном;

рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність;

копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин;

довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску;

акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, оформлений в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру транспортних засобів підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача;

документи, що підтверджують придбання транспортного засобу для необхідності використання його під час проведення оперативно-розшукових, контррозвідувальних, розвідувальних заходів та негласних слідчих (розшукових) дій відповідно до законодавства (крім транспортних засобів, не зареєстрованих у сервісних центрах МВС);

митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери;

договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу;

акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

рішення про безоплатну передачу конфіскованого майна, винесене комісією, утвореною відповідно до пункту 11 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985;

акт про придбання майна на аукціоні з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність);

договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів;

акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України;

договір купівлі-продажу, оформлений в електронній формі засобами електронного кабінету водія або Порталу Дія.

Відповідно до п.15 Порядку, у разі наявності відомостей про розшук транспортного засобу його реєстрація, перереєстрація (крім випадків, визначених абзацом одинадцятим пункту 40 цього Порядку), зняття з обліку не здійснюються. Реєстрація транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, здійснюється за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні.

У разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється, крім випадків, коли: перереєстрація транспортного засобу не пов`язана з його відчуженням; транспортний засіб придбано на електронному аукціоні в порядку, установленому статтею 61 Закону України Про виконавче провадження; транспортний засіб отримано в рахунок погашення боргу в порядку, установленому статтею 61 Закону України Про виконавче провадження; транспортний засіб придбано в порядку, установленому статтею 30 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень; транспортний засіб безоплатно отримано відповідно до пункту 14 Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 985.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим законом.

Пунктом першим частини п`ятої ст.19 Закону україни «Про виконавче провадження» передбачений обов`язок боржника утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом (ч.6 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Позовні вимоги про визнання права власності на спірний транспортний засіб та зняття з нього арешту позивач обґрунтовує тим, що є власником майна, на яке накладено арешт, на підставі укладеного в березні 2023 року зі ОСОБА_3 договору купівлі-продажу автомобіля та укладеного надалі з комісіонером договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02 червня 2023 року, однак його право власності не визнається приватним нотаріусом. При цьому, позивач покликається на те, що спірний автомобіль вибув із власності відповідача ОСОБА_2 в 2021 році, оскільки його придбав ОСОБА_3 .

Разом з тим, жодного доказу на підтвердження факту придбання ОСОБА_3 у ОСОБА_2 спірного транспортного засобу в 2021 році позивач суду не надав.

Наявність виданої ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_7 довіреності на право користування та розпорядження спірним автомобілем, на підставі якої між ОСОБА_2 та ТОВ «М.В.Л.Груп» укладений договір комісії № 6726/21/058896 від 21 травня 2021 року, не свідчить про укладення між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу транспортного засобу та не є підставою для набуття права власності на спірний автомобіль особою, яка цю довіреність отримала - ОСОБА_7 . Довіреність свідчить лише про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Таким чином, доводи позивача про вибуття арештованого автомобіля з власності боржника - відповідача ОСОБА_2 в 2021 році, тобто до рішення суду про стягнення заборгованості, відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне письмове оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу. Перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, передбачений п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів.

Зокрема, у випадку укладення договорів купівлі-продажу (міни, поставки) дарування транспортних засобів поза межами сервісних центрів МВС, центрів надання адміністративних послуг пункт 8 Порядку передбачає нотаріальне посвідчення договорів, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально дійсним.

Оскільки вказаними вище нормами закону передбачено не лише додержання письмової форми договору купівлі-продажу транспортного засобу, а й його нотаріальне посвідчення, твердження позивача про набуття права власності на спірний автомобіль на підставі усного договору купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_3 , є безпідставним.

Показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 суд визнає недопустимими доказами, оскільки факт вчинення правочину у разі недодержання сторонами письмової форми правочину не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Жодних письмових доказів на підтвердження факту укладення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу суду не надано. Долучені до матеріалів справи скріншоти переписки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджують лише передання останнім автомобіля позивача та його користування транспортним засобом.

З огляду на зазначене, на момент відкриття виконавчого провадження та накладення в його межах арешту на майно боржника власником спірного транспортного засобу був боржник ОСОБА_2 .

Попри обізнаність про арешт майна в межах виконавчого провадження № 70962085, 01 червня 2023 року боржник ОСОБА_2 уклав договір комісії з ТОВ «Форестал Плюс», яким уповноважив комісіонера вчинити правочин щодо продажу арештованого транспортного засобу. На підставі договору комісії 02 червня 2023 року між ТОВ «Форестал Плюс» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, хоча позивачу достеменно було відомо про накладення арешту на цей автомобіль, оскільки він був вилучений у нього 06 квітня 2023 року працівниками поліції.

При цьому, суд звертає увагу, що в акті приймання-передачі транспортних засобів, підписаному 01 червня 2023 року ТОВ «Форестал Плюс» та ОСОБА_2 , містяться відомості про передачу ОСОБА_2 спірного транспортного засобу ТОВ «Форестал Плюс». Разом з тим, спірний транспортний засіб з 06 квітня 2023 року знаходиться на спеціальному майданчику в м.Рівне.

Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

Укладення боржником ОСОБА_2 договору відчуження спірного транспортного засобу, на який накладено арешт в межах відкритого виконавчого провадження про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», порушує приписи ст.19, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та права кредитора на належне виконання існуючих перед ним зобов`язань, а отже, є неправомірним.

В свою чергу позивач, який під час вчинення правочину 02 червня 2023 року був обізнаний про накладення арешту на спірний автомобіль, тобто про відсутність у ОСОБА_2 , як боржника, права на відчуження арештованого майна, не може вважатися добросовісним набувачем права власності на транспортний засіб.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а тому в позові належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 , приватний виконавець виконавчого округу Житомирськоїї області Лужинецький Павло Вікторович, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.30; ;

третя особа - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_7 ;

третя особа - приватний нотаріус виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович, місцезнаходження: м.Житомир, б-р Новий, буд.5, офіс 2.8.

Повне рішення суду складене 19 січня 2024 року.

Суддя