Справа № 727/626/24
Провадження № 2-з/727/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Александрова Олександра Петровича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП,-

встановив:

Представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 18.01.2024 року звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

У поданій заяві посилався на те, що ним подано до суду позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП. Позов обґрунтований тим, що внаслідок ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода на суму 181 625,80 гривень. Разом з тим, оскільки страхове відшкодування було здійснено не в повному обсязі і становило 71 730,53 гривні, представник позивача просить стягнути з відпові-дача ОСОБА_3 іншу частину невідшкодованої матеріальної шкоди у розмірі 92 988,63 гривні, моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень, а також понесені витра-ти, пов`язані з проведенням експертизи та сплатою судового збору.

Разом з тим вважає, що оскільки відповідач не бажає вчиняти дії щодо погашення боргу, зокрема продажу належного йому майна, даний факт свідчить про те, що відпо-відач буди вчиняти дії і щодо ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду про стягнення на його користь боргу.

Просив забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на автомобіль марки OPEL MERIVA, 2005 року вироб-ництва, номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 19.10.2021 року.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного.

Так, за змістом ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпе-чення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ви-конання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорю-ваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звер-нутися до суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню від-новлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постанов-леного рішення, що повністю відповідає зазначеним вище вимогам Європейського су-ду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку об-ґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з ура-хуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпе-чення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення вико-нання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання пору-шенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається су-дом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених части-ною п`ятою цієї статті.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом на-кладення арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього; заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення по-зову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити вико-нання рішення суду.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесу-ального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем ви-могами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визна-чається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (ін-тересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накла-дання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпе-чення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також ін-ших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпе-чення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забез-печити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних зако-ном інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог - належними та допусти-мими доказами не доведена та не підтверджена. При цьому, накладення арешту на транспортний засіб у даному випадку порушить права та охоронювані законом інтереси відповідача по справі.

Суд також вважає необхідним зауважити, що транспортний засіб відповідача не є об`єктом спору, а тому зміна правового статусу вказаного майна не вплине на можли-вість виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149- 153 ЦПК України, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в результаті ДТП залишити без задово-лення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відпо-відної ухвали суду.

Суддя: О.Є.Терещенко