УХВАЛА

12 січня 2024 року

м. Київ

справа № 754/16207/19

провадження № 61-18722ск23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного підприємства «Сетам», Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання електронних торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року задоволено заяву позивачів про відмову від частини позовних вимог. Провадження щодо частини позовних вимог закрито.

22 травня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 43 000,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 20 червня 2023 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким заяву задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 142,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 142,00 грн.

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у зазначеній вище справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно із пунктом 2 частини першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 червня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21) вказано, що «ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду про залишення без змін вказаної ухвали суду першої інстанції. Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою відповідачки слід закрити».

Отже, зміст пункту 13 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, ухвалена за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Аналогічний висновок викладений в ухвалах Верховного Суду від 20 березня 2023 року у справі № 733/325/22, від 10 серпня 2023 року у справі № 524/9164/16-ц.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», державного підприємства «Сетам», Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкий Вадим Володимирович, про визнання електронних торгів недійсними - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров