справа № 758/5174/20
провадження № 22-ц/824/3353/2024
головуючий у суді І інстанції Рибалка Ю.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року позивач КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 463 982, 04 грн, пеню у розмірі 20 129,38 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 9 366, 22 грн, три проценти річних у розмірі 6 333, 33 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги з централізованого опалення, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Окрім цього, просив вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 1 грудня 2021 року позов КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги теплопостачання за період з 1 квітня 2017 року по 1 жовтня 2018 року у сумі 91 409 грн 70 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за період з 1 жовтня 2018 року по 31 січня 2020 року у загальній сумі 210 918 грн 44 коп., з них: заборгованість за надані послуги теплопостачання у сумі 194 503,20 грн, інфляційні втрати 9 366 грн 22 коп., 3% річних у сумі 6 333 грн 33 коп., пеня у сумі 715 грн 69 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач звертаючись із позовом надає докази на підтвердження своїх позовних вимог, які стосуються будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак відповідач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , значені будинки є різними об`єктами нерухомості.

9 жовтня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвоката Качкурова С.В., який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що до матеріалів справи позивачем долучено копію договору №250334-03 на постачання теплової енергії від 15 березня 2016 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ФО ОСОБА_1 , зазначене підтверджує, що відповідач являється власником будинку АДРЕСА_2 в період виникнення заборгованості за спожиту теплову енергію у справі №758/5174/20, а тому несе прямий обов`язок його утримання.

Вказує, що із наданої до позовної заяви довідки про стан розрахунків за спожиту від АТ «К.ЕНЕРГО» теплоенергію до 1 травня 2018 року відповідачем здійснювались часткові платежі за договором, іноді у розмірі більшому ніж здійснювалось нарахування за спожиту теплову енергію.

Посилання відповідача на листи АТ «К.ЕНЕРГО» про можливе припинення (а не відключення, як заявляє відповідач) постачання теплової енергії ніяким чином не спростовують позовні вимоги позивача, а навпаки підтверджують наявну заборгованість відповідача. Самовільне відключення від мереж теплопостачання не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Звертає увагу, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивачем було додатково надано копії акта про розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін; схеми межи поділу теплової мережі; схеми балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за особовим рахунком НОМЕР_1 . Крім того надавались усні пояснення щодо розташування приладів обліку.

В наданих до позовної заяви доказах надання послуг зазначений будинок АДРЕСА_1 . Даний факт пояснюється тим, що наявна єдина система опалення на обидва будинки і вузол обліку теплої енергії (ВОТЕ) встановлений в будинку за адресою АДРЕСА_1 (Схема балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 2008 року та від 2020 року була надана позивачем до відповіді на відзив у даній справі). Облік споживання теплової енергії по будинках в цілому за адресою: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_3 , здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_1 .

Вважає, що оскільки відповідач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , окремий облік теплоспоживання відповідача пропорційно його опалюваній площі (623,1 кв.м.) здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_2 (ідентичний номеру укладеного ПАТ «Київенерго» договору).

В судовому засіданні представник позивача КП Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - адвокат Качкурова С.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Чорний Д.О. просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позову.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки передбачені договором належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання станом з 1 квітня 2017 року по 1 жовтня 2018 в розмірі 91 409,70 грн, за послуги з теплопостачання станом з 1 жовтня 2018 року по 31 січня 2020 року у сумі 210 918,44 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. До вимог про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період до 1 квітня 2017 року у сумі 197 482,83 грн, суд застосував строки позовної давності та дійшов до висновку про відмову у цій частині позову.

Колегія суддів частково погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 1 серпня 2018 року з урахуванням оплат.

Відповідно до пункту № 2000 додатку № 1 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з теплової енергії у сумі 269 478,44 грн за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії кредитор відступає, а новий кредитор/позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень).

Таким чином, позивач прийняв право вимоги з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 269 478,84 грн та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно договору купівлі-продажу від 2 червня 2008 року (долученого відповідачем до відзиву (а.с. 109-110)) власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 являється відповідач.

Отже, відповідач являється власником будинку АДРЕСА_2 в період виникнення заборгованості за спожиту теплову енергію у справі, а тому несе прямий обов`язок його утримання.

До матеріалів справи позивачем долучено копію договору №250334-03 на постачання теплової енергії від 15 березня 2016 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та ОСОБА_1 (а.с.11-16).

Відповідно до якого постачальник зобов`язався виробити та поставити теплову енергію відповідачу на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору, а відповідач зобов`язався отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в договорі.

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачальник зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до договору, а саме до будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.2 додатку №4 до договору відповідач до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує постачальнику вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно п. 2.3.1.-2.3.2. договору відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах та в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору.

Відповідно до п.5 додатку №4 до договору відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує у РТМ «Поділ» за адресою: вул. Щекавицька, буд. №37/48:

- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період;

- акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає в РТМ);

- акт виконаних робіт (приймання-передавання товарної продукції).

Станом на дату подання позовної заяви у даній справі (30 квітня 2020 рік), договір на постачання теплової енергії між КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» та ОСОБА_1 не було укладено.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Звертаємо увагу суду, що згідно ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року №1198, встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до п. 29 Правил №1198 теплова енергія постачається безперервно.

Згідно п. 36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором.

Відповідно до п. 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Отже, законодавством України у сфері теплопостачання та надання комунальних послуг передбачено обов`язок споживача укласти відповідні договори на постачання теплової енергії, а також встановлено строки і порядок оплати поставленої теплової енергії, відповідно до яких отриманий товар та послуги оплачуються споживачем щомісячно. Такі положення законодавства у сфері теплопостачання свідчать про обов`язковість договорів про теплопостачання та неможливість споживача відмовитись від укладання договорів (за виключенням випадків та у порядку, встановлених законом). За таких обставин прийняття відповідачем оферти у вигляді поставленого товару та надання послуг може бути у виді мовчання.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договорів на постачання теплової енергії.

Відсутність письмового договору про постачання теплової енергії не звільняє осіб, які використовували теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/4239/16 та постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17.

Продовжуючи користуватись послугами позивача, відповідач своєчасно не вносив плату за спожиту теплову енергію у гарячій воді, в результаті чого за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року включно утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позову складає 194 503,20 грн. (Розрахунок основного боргу за теплову енергію наявний в матеріалах справи).

В своїй апеляційній скарзі, відповідач вказує на те, що позивачем надані докази постачання теплової енергії (відомості споживання теплової енергії, корінці нарядів, тощо) до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як останній є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 та не погоджується із висновками суду першої інстанції, однак колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та не може прийняти їх до уваги.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем було надано копії акта про розмежування меж балансової належності тепломереж та експлуатаційної відповідальності сторін; схеми меж поділу теплової мережі; схеми балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін за особовим рахунком НОМЕР_1 (а.с. 130-132).

Так, в наданих до позовної заяви доказах надання послуг зазначений будинок АДРЕСА_1 . Разом із тим, судом встановлено, що відповідно до схеми балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін від 2008 року та від 2020 року вбачається наявна єдина система опалення на обидва будинки і вузол обліку теплої енергії (ВОТЕ) встановлений в будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Облік споживання теплової енергії по будинках в цілому за адресою: АДРЕСА_1 та буд. АДРЕСА_3 , здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_1 .

Оскільки, відповідач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , окремий облік теплоспоживання відповідача пропорційно його опалюванійплощі (623,1 кв.м.) здійснюється за особовим рахунком НОМЕР_2 (ідентичний номеру укладеного ПАТ «Київенерго» договору).

На підтвердження позовних вимог позивачем були надані належні докази, а саме копія договору №250334-0 від 15 березня 2016 року на постачання теплової енергії з додатками, укладеного між відповідачем та ПАТ «Київенерго»; облікові картки за період жовтень 2015 рік - квітень 2018 рік; облікові картки за період жовтень 2018 рік - січень 2020 рік; копії відомостей обліку теплової енергії, корінців нарядів на включення/відключення будинку; копія паспорту та ідентифікаційного коду відповідача; копія договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 601-18, витяг з додатку до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 601- 18.

Також позивачем до суду першої інстанції додатково було надано довідку про стан розрахунків за теплову енергію, поставлену за період діяльності АТ «К.ЕНЕРГО» (до 1 травня 2018 року) до нежитлового приміщення ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_4 та розрахунок основного боргу за теплову енергію за період з жовтня 2018 року по лютий 2020 року (включно).

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності, так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надані стороною позивача докази, які підтверджують постачання теплової енергії саме за адресою АДРЕСА_2 відповідачем не спростовані.

Так, згідно матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у відповідача виникла заборгованість: за послуги з постачання теплової енергії станом до 1 травня 2018 року у сумі 269 478,84 грн; за послуги з теплової енергії станом з жовтня 2018 року по січень 2020 року в розмірі 194 503,20 грн.

Є недоведеними доводи апеляційної скарги про те, що відповідача було повідомлено про здійснення повного відключення та припинення постачання теплової енергії до нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_2 , а саме: листами від 6 січня 2017 року №36КД/31/239-250334-03, від 20 лютого 2018 року 050КЕК/15/24/5756ч-, від 25 січня 2018 року №050КЕК/15/24/716-, від 21 березня 2018 року № 050КЕК/15/24/9193 (а.с.117-120), з урахуванням наступного.

Процедура відключення приміщення від внутрішньобудинкових мереж, встановлена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4.

Відповідно до відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» від 28 листопада 2019 року № 10663-5833, з 15 листопада 2019 року працівниками КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» спільно з представниками КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» у присутності ОСОБА_1 було відключено нежитловий будинок за адресою АДРЕСА_2 (а.с.116).

Отже, відповідачем під час розгляду справи надано докази на підтвердження відключення від теплопостачання будинку, розташованого по АДРЕСА_2 саме з 15 листопада 2019 року.

Відповідні обставини стороною позивача не спростовані.

Таким чином, судом встановлено, що починаючи з грудня 2019 року відповідачу не надавались послуги з постачання теплової енергії, а тому нарахування позивачем в цей період заборгованості є безпідставним.

Відповідно до розрахунку основного боргу за теплову енергію о/р НОМЕР_2, наданого стороною позивача, з 1 жовтня 2018 року по 1 грудня 2019 року заборгованість відповідача складає 171 081,24 грн (а.с.177), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Апеляційна скарга відповідача не містить доводів на спростування самих розрахунків наданих стороною позивача, а тому колегія суддів приймає такі розрахунки до уваги.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, з нього на користь позивача стягуються заявлені 3% річних, пеня та інфляційні втрати.

Отже, апеляційним судом встановлено, що заборгованість відповідача за період з 1 жовтня 2018 року по 1 грудня 2019 року становить 171 081,24 грн.

Згідно розрахунків наданих стороною позивача інфляційна складова боргу відповідно до розміру заборгованості (з урахуванням зменшення суми заборгованості) за постачання теплової енергії становить 8 977,21 грн; розмір 3% річних становить 5 342,17 грн; пеня становить 715,69 грн.

Таким чином, підлягає стягненню 277 526,01 грн, яка складається з: суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 171 081,24 грн; інфляційної складової боргу в розмірі 8 977,21 грн; 3% річних у сумі 5 342,17 грн та пені у сумі 715,69 грн.

Правильність зробленого позивачем математичного розрахунку, які підлягають сплаті відповідачем, а також розміру заборгованості, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У суді першої інстанції було заявлено позов на загальну суму 499 810,97 грн (269 478,84 грн +230 332,13 грн), із яких задоволенню підлягають 277 526,01 грн (91 409,70 грн+171 081,24 грн), що складає 55,53 % від суми позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судові витрати, які були понесені позивачем у виді сплати судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 4 163,17 грн судового збору.

Оскільки за результатом розгляду апеляційної скарги відповідача було зменшено розмір задоволених вимог та стягнено з нього - 277 526,01 грн, тому його апеляційну скаргу було задоволено на 44,49%.

Таким чином за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (44,49%). При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 11 245,74 грн, з яких 44,49% становить 5 003,23 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір у розмірі 840,06 грн (5 003,23 грн - 4 163,17 грн).

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 1 жовтня 2018 року по 31 січня 2020 року у загальній сумі 210 918 грн 44 коп. та в частині судового збору змінити, виклавши його в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () заборгованість за період з 1 жовтня 2018 року по 15 листопада 2019 року у загальній сумі 186 116 (сто вісімдесят шість тисяч сто шістнадцять) грн 31 коп., з них: заборгованість за надані послуги теплопостачання у сумі 171 081 (сто сімдесят одну тисячу вісімдесят одну) грн 24 коп., інфляційні втрати 8 977 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім) грн. 21 коп., 3% річних у сумі 5 342 (п`ять тисяч триста сорок дві) грн 17 коп., пеня у сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн 69 коп.

Стягнути з Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 840 грн 06 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба