Справа № 308/1348/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з якою просить: зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» надати обґрунтоване роз`яснення позивачу ОСОБА_1 щодо законного алгоритму (порядку, послідовності) зчитування, округлення та передачі інформації 1-го числа кожного місяця, від ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ТОВ «Закарпаттяенергозбут» з багатотарифного лічильника електроенергії, згідно з договором-додатком № 120100147 від 01.01.2019.

Статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Дана позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ч. 4 ст. 177 ЦПК України, згідно з якою до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач у позові посилається на те, що позов пов`язаний із захистом прав споживачів, а відтак судовий збір не сплачується. Зокрема, зазначає, що 1 січня 2019 року він погодився із пропозицією ТОВ «Закарпаттяенергозбут» (постачальник універсальних послуг, чи ПУП) замовити у нього послугу купівлі товару (електричної енергії) за «зеленим» тарифом, встановленим відповідачем, в обсязі, що перевищує місячне «особисте споживання електричної енергії» домогосподарством споживача позивача (ОСЕС), в строки, передбачені підписаним між ними додатком до договору споживача № 120100147. За формою договір-додаток є «публічним договором» та «договором приєднання»», а отже, згідно зі ст. ст. 633, 634 ЦК України підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Місце знаходження домогосподарства із СЕС: на зараз є: АДРЕСА_1 . Згідно з підписаним сторонами договору-додатком, позивач продає ПУП надлишок виробленого його СЕС товару за «зеленим тарифом», котрий встановлюється НКРЕКП. Також позивач вказує, що він є пенсіонером на загальних підставах, тобто відноситься до вразливої категорії споживачів ст. 25 «Про захист прав споживачів» і має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючу дружину із небезпечною формою алергії. Відмова відповідача розтлумачити ПРРЕЕ та ККО у частині стадії округлення показів лічильника товару-електроенергії спричинили привласнення з боку ПУП товару позивача на суму понад 32000 гривень, що стало причиною судового позову проти ПУП.

Однак, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, оскільки вирішити спір позивач просить саме з Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка не є постачальником універсальних послуг.

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII.

Статтею 1 Закону № 1540-VIII передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 1540-VIII регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, розподілу малими системами розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії, агрегації; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку «на добу наперед» та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, трейдерської діяльності.

Мета, форми діяльності регулятора та його основні завдання визначені ст. 3 Закону № 1540-VIII.

Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

Крім того Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено такого способу захисту цивільних прав як зобов`язання надати обґрунтоване роз`яснення.

Зі змісту позову вбачається, що предметом такого є зобов`язання відповідача вчинити певні дії та у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг у Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а остання не є надавачем таких.

Відтак, даний позов не може вважатися позовом про захист прав споживача в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», що виключає можливість застосування положень ст. 28 ЦПК України й визначення підсудності справи за вибором позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг значиться за адресою Україна, 03057, місто Київ, вулиця Бродських Сім`ї, будинок 19.

Статтею 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» як одну із засад організації судової влади проголошено право на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, який визначається згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. Процесуальними кодексами визначаються вимоги до складу суду.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи те, що підстав для застосування положень про альтернативну підсудність немає, місцезнаходження відповідача значиться за адресою АДРЕСА_2 , вказану позовну заяву слід передати на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Керуючись ст.31,187, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Цивільну справу за єдиним унікальним номером №308/1348/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва (03680, місто Київ, вулиця Максима Кривоноса, будинок 25) відповідно до територіальної юрисдикції (підсудності).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов