Справа № 455/2649/23
Провадження № 2/455/131/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Клімченка М.І.,

секретаря судового засідання Шайди Н.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2023 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області 20.12.2022 зроблено запис у книзі реєстрів актів про смерть №171 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . 03 липня 2020 року ОСОБА_2 зробила заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельні ділянки заповіла дочці ОСОБА_1 . Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки не представлено необхідних документів на власність. У зв`язку з наведеним, з метою захисту своїх спадкових прав позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 справа передана для розгляду судді Клімченку М.І..

Ухвалою судді від 14.12.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, проте надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої, просила справу розглянути за її відсутністю, позов підтримала.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява в якій останній просить справу розглядати у їх відсутності, проти позову не заперечує.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог статей 200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_2 , про що виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області 20.12.2022 зроблено запис у книзі реєстрів актів про смерть №171 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Факт того, що ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , згідно якого позивачка змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 23.11.2023 за №1296, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована і проживала по АДРЕСА_1 . На момент смерті в житловому будинку були зареєстровані та проживали дочка ОСОБА_5 та три онуки.

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілківської сільської ради Самбірського району Львівської області від 07.12.2023 за №1936, померла ОСОБА_2 , до дня смерті дійсно являлася головою домогосподарства по АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги №5 Стрілківської сільської ради з 2016 року по теперішній час.

03.07.2020 ОСОБА_2 зробила заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, що все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , земельні ділянки заповіла дочці ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Львівської області від 15.11.2023 відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не представлено необхідних документів на власність.

З довідки Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації №2 від 03.01.2023 відомо, що згідно записів у реєстрових книгах та матеріалах інвентаризаційних справ Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації право власності на будинок АДРЕСА_2 не зареєстровано.

Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 28 листопада 2023 року встановлений факт існування житлового будинку АДРЕСА_1 , інвентаризаційна вартість будинку, замовником технічної інвентаризації вказано ОСОБА_1 .

Спадкоємців до обов`язкової частки у спадщині, відповідно до наданих матеріалів спадкової справи, судом не встановлено.

Таким чином, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно статті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2 належне останній право власності на житловий будинок, перейшло за заповітом до ОСОБА_1 (позивача у справі). Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування.

Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 200, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), уродженкою села Головецько Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованою по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 16.01.2024.

Суддя М.І. Клімченко