Провадження № 2/466/663/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 січня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

з участю: позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

у с т а н о в и в:

15 листопада 2023 року Позивач ОСОБА_1 подав до Шевченківського районного суду м. Львова позов про позбавлення батька ОСОБА_3 батьківських прав відносно нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач у позовній заяві зазначив, що 11 серпня 2009 року розірвано шлюб між його батьком - Відповідачем ОСОБА_3 та мамою - ОСОБА_4 (до розірвання шлюбу - ОСОБА_5 ). Після розірвання шлюбу він, ОСОБА_1 залишився проживати з мамою та її батьками і повністю знаходився на їх утриманні. Відповідач постійно ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймав ніякої участі у його, Позивача вихованні, протягом багатьох років не спілкувався з ним, у т.ч. в телефонному режимі, не цікавився його успіхами у навчанні та спорті, його життям, здоров`ям, не провідував за місцем проживання, в школі жодного разу не з`являвся, жодної матеріальної чи грошової допомоги не надавав.

Отже, на думку Позивача, Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні свого сина.

Позивач вказав, що після народження ІНФОРМАЦІЯ_2 його сестри ОСОБА_6 з ними також почав проживати батько сестри - ОСОБА_2 , з яким мама Позивача перебувала у цивільному шлюбі з 2010 року, а з 27.12.2022 - в офіційному. Саме вітчим, за твердженням Позивача увесь цей час займався його вихованням, цікавився його життям та здоров`ям, возив на спортивні змагання, утримував сім`ю тощо.

Тому, після смерті мами Позивача, останній вирішив залишитись в одній сім`ї з сестрою та вітчимом, у зв`язку з чим, було зроблено звернення до Служби у справах дітей Сихівського району Львівської міської ради, де запропонували отримати згоду від Відповідача на усиновлення Позивача. Однак, після неодноразових розмов з Відповідачем, такої згоди отримано не було, а тому Службою у справах дітей Сихівського району Львівської міської ради було рекомендовано звернутись до суду щодо позбавлення Відповідача батьківських прав.

Зазначені факти, на думку Позивача, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відзив на позовну заяву Відповідачем, в порядку ст. 178 ЦПК України у встановлений судом термін до суду подано не було. Заяв чи клопотань на адресу суду подано не було.

Пояснення третіх осіб.

Органом опіки та піклування Сихівського районної адміністрації Львівської міської ради 05 січня 2024 року подано висновок, згідно якого, враховуючи представлені документи, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 28.12.2023 №28, усні пояснення дитини та вітчима, оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім, матеріально його не забезпечує, керуючись ст. ст. 3, 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 150, 164, 171 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Третьою особою ОСОБА_2 письмові пояснення на позовну заяву суду не подавались.

Процесуальні дії у справі.

16 листопада 2023 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

08 січня 2024 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

12 січня 2024 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова постановлено проводити заочний розгляд справи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, та постановлення заочного рішення суду, на позовних вимогах наполягає, надав пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку визначеному ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судово влада», відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів про що було постановлено відповідну ухвалу суду.

Представник третьої особи-органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, заяв про причину неявки чи відкладення розгляду справи до суду не подавав

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Згідно із свідоцтвом про народження від 03.08.2007 серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.6).

11 серпня 2009 року розірвано шлюб між батьками Позивача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (до розірвання шлюбу - ОСОБА_5 ), що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 11.08.2009 серії НОМЕР_2 , актовий запис за № 255 (а.с. 5).

Суду не спростовано доводів Позивача, що після розірвання шлюбу його батьків він залишився проживати з мамою та її батьками і повністю знаходився на їх утриманні.

Будь-яких доказів, що спростовували б доводи Позивача про те, що Відповідач постійно ухилявся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймав ніякої участі у вихованні Позивача, не надавав жодної матеріальної чи грошової допомоги судом не здобуто.

Отже, на думку Позивача, Відповідач покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні свого сина.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері Позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть від 27.10.2023 серії НОМЕР_3 а.с.11), Позивач залишився в одній сім`ї з сестрою та вітчимом.

Згоду від Відповідача на усиновлення Позивача отримано не було, а тому Позивач в захист свої інтересів змушений звернутись до суду щодо позбавлення Відповідача батьківських прав.

Згідно висновоку Органу опіки та піклування Сихівського районної адміністрації Львівської міської ради від 05 січня 2024 року №260001-вих.1771 встановлено, що враховуючи представлені документи, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 28.12.2023 №28, усні пояснення дитини та вітчима, оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про духовний та фізичний розвиток сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням та майбутнім, матеріально його не забезпечує, керуючись ст. ст. 3, 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 150, 164, 171 Сімейного кодексу України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно характеристики з місця навчання - СЗШ №98 від 22.10.2019 р., виданої ОСОБА_1 , останній зарекомендував себе з позитивної сторони. Батько жодного разу в школу не з`являвся, процесом навчання дитини не цікавився (а.с.16).

Згідно характеристики з місця навчання - професійного політехнічного училища ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони. При вступі в училище були присутні мати та ОСОБА_8 (а.с.17).

До позовної заяви долучено письмові заяви гр. ОСОБА_9 , прож. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 , прож. за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , прож. за адресою АДРЕСА_3 , у котрих останні, як сусіди родини Позивача вказали, що батька ОСОБА_12 ніколи не бачили, участі у вихованні сина він не приймав (а.с.18-20).

Норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 2 ст. 155 СК України встановлено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно ст. ст. 11,12,15 та Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів, а батьки, які проживають окремо зобов`язані брати участь у їх вихованні. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Вихованням сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови національних, історичних і культурних цінностей, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» (заява від 07 грудня 2006 року №31111/04) наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Встановлені судом вищенаведені обставини і факти у цій справі, дають суду підстави дійти висновку про ухилення Відповідачем ОСОБА_3 від виховання свого сина ОСОБА_13 , свідомого нехтування Відповідачем своїми обов`язками, відсутність серйозного ставлення до своїх батьківських обов`язків. А тому суд вважає позов підставним, таким, що грунтується на вимогах Закону, доводи Позивача підтверджуються належними та допустимими доказамим, що вказує на необхідність задоволення вимог Позивача.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Львова, батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Третя особа: орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, , місцезнаходження: м. Львів, пр-т Ч. Калини, 66.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 січня 2024 року.

Суддя П. Т. Едер