Номер провадження: 2/205/20/2024
11 січня 2023 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про відшкодування збитків.
В обґрунтування позову представник позивача посилалася на те, що за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (далі Відповідач -1), а ОСОБА_2 (далі Відповідач -2) проживає за вищевказаною адресою. Таким чином, відповідачі є споживачами електричної енергії за вказаною адресою.
Під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у відповідачів за адресою АДРЕСА_1 , що проводилась 12.04.2023 року, було виявлено розкрадання електричної енергії, у зв`язку із чим представниками позивача було складено Акт про порушення № Дн 005269 від 12.04.2021 року та на засіданні комісії 23.05.2023 року прийнято рішення про нарахування вартості неврахованої вартості недорахованої електричної енергії за період з 17.09.2022 року по 12.04.2023 року у розмірі 114 694 грн. 64 коп.
Оскільки у позасудовому порядку відповідачі вказану заборгованість не сплачують, представник позивача змушена звернутися до суду та просити суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» вартість недорахованої електричної енергії у розмірі 114 694 грн. 64 коп., правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 грн. 00 коп.
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. У такій заяві представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» зазначає про повне підтримання позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позов задовольнити у повному обсязі.
Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд, у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та позивачем було укладено письмовий договір від 18.08.2003 року про користування електричною енергією в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Судом також встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, а ОСОБА_2 фактично проживає за такою адресою: АДРЕСА_1 , а відтак такі відповідачі є споживачами електричної енергії за вказаною адресою.
Судом також встановлено, що під час здійснення уповноваженими представниками енергопостачальника перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок, яка проводилась 12.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення п.п. 2.3.3, 8.4.2 ПРРЕЕ, а саме: «самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів та електропроводки до електричної мережі АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» з порушенням схеми обліку. Самовільне підключення виконано дротом мідь 2х16 мм кв. та надалі з`єднується через автоматичний вимикач з дротом мідь 4*2,5 мм кв до навантаження струмоприймачів та електропроводки будинку відкрито, виявити яке при контрольному огляді приладу можливість існувала. При виключені навантаження електрична енергія споживається та лічильником не враховується. Порушення продемонстровано споживачу ОСОБА_2 ».
Із матеріалів справи також вбачається, що 23.05.2023 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Дніпровського району електричних мереж АТ «Дніпровські електромережі» було прийнято рішення про нарахування відповідачам вартості неврахованої електричної енергії у розмірі 114 694 грн. 64 коп. Вказане рішення оформлено відповідним протоколом № 42/23 від 25.03.2023 року.
Оскільки у добровільному порядку відповідачами така вартість неврахованої електричної енергії у позасудовому порядку не сплачується, вказана претензія фактично залишена нимм без задоволення, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються нормами Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії», та приписами Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312.
Згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до п. 5.1.1. Правил оператор системи має право, у тому числі, на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до розрахункових засобів вимірювання електричної енергії, що встановлені на об`єктах споживачів; проводити (за пред`явленням представником службового посвідчення) обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії; на безперешкодний доступ (за пред`явленням представником службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів вимірювання, контролю за рівнем споживання електричної енергії та потужності; контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил; складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та порушення вимог законодавства України у сфері енергетики; на відшкодування збитків, які виникли через дії чи бездіяльність споживача.
Таким чином, чинним законодавством службові особи позивача наділені відповідним правом на безперешкодний доступ до електроустановок відповідачів, як споживачів з метою вчинення дій, спрямованих на виявлення споживання електричної енергії поза засобами вимірювання та інших порушень, що викликають неправильне вимірювання обсягів споживання електричної енергії. При цьому вказана норма закону не передбачає в якості обов`язкової умови для проведення такої перевірки наявну згоду споживача. Обов`язковими умовами такого доступу вказаних службових осіб є пред`явлення службового посвідчення та безпосередньо виконання функцій, спрямованих на проведення вказаної перевірки.
Згідно п. ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.
Відповідно до ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.
Відповідно до п. 8.2.5 Правил, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.
Суд вказує, що Акт про порушення Дн № 005269 від 12.04.2023 року є належним, достатнім та допустимим доказом порушення відповідачем ПРРЕЕ, оскільки він складений за формою та у порядку, який визначений п. 8.2.5. вказаних Правил.
Підпунктом 5 пункту 8.4.2. Правил передбачено, що визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії здійснюється оператором системи на підставі акта про порушення, складеного у порядку, визначеному цими Правилами, у разі виявлення порушення у вигляді самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку.
Розрахунок кількості неврахованої електроенергії проведено за період з 17.09.2022 року по 12.04.2023 року, відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312. Загальна сума завданих збитків становить 114 694 грн. 64 коп.
Таким чином, враховуючи, що факт самовільного підключення до мереж позивача підтверджено належним, достатнім та допустимим доказом, та зважаючи на те, що порушень як при складанні акту про порушення ПРРЕЕ, так і при його розгляді комісією судом не встановлено, а визначення обсягу та вартості електричної енергії, недооблікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті про порушення ПРРЕЕ проведено відповідно до діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення суми заподіяних відповідачами збитків, оскільки вони будучи споживачами електроенергії, допустили його без облікове використання, чим завдали збитки позивачу на суму 114 694 грн. 64 коп.
Суд зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилися, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
В даному випадку, судові витрати по справі складаються із понесених позивачем витрат на сплату судового збору, витрат за послуги експертата витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд виходив з наступного.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18.
Так само, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 року у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у постанові від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
Таким чином, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.
В даному випадку суд зазначає про відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, які б підтверджували здійснення витрат на правничу допомогу, зокрема: детальний опис робіт (наданих послуг), що було виконано адвокатом саме в межах розгляду даної цивільної справи, акти виконаних робіт, будь-які рахунки тощо. У зв`язку із чим суд відмовляє позивачеві в компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо стягнення судового збору, суд зазначає про таке.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 684 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про ринок електричної енергії», п.п. 2.3.11 та 2.3.12 Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312, ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 611, 714, 1050, 1054, 1166 ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд,-
1. Позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити в повному обсязі.
3. В задоволені вимог про розподіл судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.