Справа № 358/1962/23 Провадження № 2/358/291/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2485 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:010:0171, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с.Мисайлівка.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 , якій належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . До цього будинку в користування матері було надано земельну ділянку площею 0,46 га. в т.ч. під будівлями - 0,01 га., яка розташована безпосередньо біля будинку, що підтверджується копією довідки від 19.05.2020 №216, виданої Мисайлівською сільською радою та копією погосподарської книги з відповідними відомостями. Після смерті матері він став єдиним спадкоємцем, який у встановлені строки вступив у фактичне управління спадковим майном, що підтверджується копією довідки від 23.04.2019 за №419, виданої Мисайлівською сільською радою, на підставі чого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області було видано на його ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.05.2020. Починаючи із 2006 року й станом на сьогодні він постійно проживає в успадкованому будинку, доглядає за ним та відкрито й безперешкодно обробляє земельну ділянку біля нього, що підтверджується копією довідки від 18.08.2023 за №16-19/98, виданої Мисайлівським старостинським округом Богуславської міської ради. Незважаючи на те, що понад 15 років він залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем земельної ділянки, однак не маючи правовстановлюючого документа на неї він, у 2021 році звернувся до Богуславської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,8000 га. у власність для ведення особистого селянського господарства. Після розгляду його заяви, рішенням Богуславської міської ради від 26.07.2021 №1231-17-VIII йому було надано дозвіл на вчинення відповідних дій. Розробити технічну документацію на земельну ділянку відразу він не мав матеріальної можливості, оскільки, являючись особою похилого віку та маючи ряд супутніх захворювань, які потребують постійного лікування, оплата якого віднімає значну частину його єдиного джерела доходу - пенсії, він вирішив зайнятись цим питанням згодом, назбиравши необхідну суму для оплати послуг землевпорядної організації. Після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, йому повідомили, що процедура безоплатної передачі земель комунальної та державної власності у приватну власність заборонена, а тому він знову не звернувся до землевпорядної організації, однак весь цей час не припиняв фактичне користування цією земельною ділянкою. Зазначає, також що він понад 15 років постійно відкрито й безперешкодно користується земельною ділянкою, яка була передана у користування його матері та яка фактично стала частиною спадкового майна після її смерті, яке він прийняв та оформив свої права на нього і залишається єдиним добросовісним володільцем та користувачем вказаної земельної ділянки, що є підставою для визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку.

Представник позивачки ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач Богуславська міська рада Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 травня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 210048766 від 25.05.2020, ОСОБА_1 після смерті своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , успадкував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9,10).

Згідно копії довідки Мисайлівської сільської ради від 19.05.2020 за №216 та копій погосподарської книги з відповідними відомостями, вбачається, що до будинку в користування ОСОБА_2 було надано земельну ділянку площею 0,46 га. в т.ч. під будівлями - 0,01 га., яка розташована безпосередньо біля будинку (а.с.11).

Згідно інформаційної довідки про спадкоємця № 02-14/85 від 190.05.2020, виданої приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Дошкою Л.А., спадкоємцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , заведена приватним нотаріусом за № 58/2019 та зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 64118112. Майно, право власності на яке набуте спадкодавцем за життя, та яке підлягає державній реєстрації є: житловий будинок з відповідними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.11).

Позивач ОСОБА_1 з 01 січня 2006 року по теперішній час фактично проживає та продовжує володіти і користуватися житловим будинком АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою старости с. Мисайлівка, ОСОБА_4 за № 16-19/98 від 18.08.2023 (а.с. 16-18).

Згідно даних погосподарської книги за наступні роки: 1991-1995 роки за ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ); 1996-2000 роки; 2006-2010 роки; 2011-2015 роки; 2016-2020 роки; 2021-2025 роки за ОСОБА_1 обліковано земельну ділянку цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства (а.с.18-29).

В 2021 році ОСОБА_1 звернувся до Богуславської міської ради Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,8000 га. у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с. 30).

Рішенням Богуславської міської ради від 26.07.2021 №1231-17-VIII надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах с. Мисайлівка (а.с. 31).

25 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Богуславської міської ради Київської області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0,2485 га, у відповідь на яку йому було повідомлено, що під час дії воєнного стану забороняється безоплатна передача земель державної та комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої передачі та розроблення такої документації, що підтверджується листом голови Богуславської міської ради Віталія Хоменка № 03-09/1481 від 06.06.2023 (а.с. 30).

Постійне володіння ОСОБА_1 вказаним нерухомим майном доводиться сукупністю вищезазначених фактів, та доказами постійної участі позивача з 2006 року в підтриманні вказаного нерухомого майна в належному стані.

Щодо відсутності інших осіб, які претендують на дане майно: відповідно до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відомості про реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт до зазначеного державного реєстру не внесені (а.с. 35-37).

Задовольняючи вимоги позивача, суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Порядок набуття громадянами права власності на земельну ділянку встановлений Земельним кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 травня 2019 року у справі №729/608/17 (провадження № 14-648цс18), умовами набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю є: 1) добросовісність користування земельною ділянкою, яке полягає у невчиненні особою перешкод власнику земельної ділянки у реалізації ним свого права власності на це майно протягом 15 років; 2) відкритість користування, яке має бути очевидним для усіх інших осіб; 3) безперервність користування протягом 15 років; 4) відсутність документів, які б свідчили про наявність у громадянина прав на цю земельну ділянку. Відсутність будь-якого з перерахованих елементів виключає можливість набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю.

Окрім цього, 07.04.2022 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану" №2145-ІХ від 24.03.2022 р. Вказаним законом «Перехідні положення» Земельного Кодексу України було доповнено п.27, відповідно до якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням особливостей.

Зокрема, пп.5 п.27 Розділу X "Перехідні положення" встановлено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Крім того, суд ураховує, що Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель" від 19.10.2022 доповнив пп. 5 п. 27 розділу Х ЗК України другим реченням такого змісту: "Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом".

Частиною 1 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що серед підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки можуть бути: - безоплатна передача із земель державної і комунальної власності; - приватизація земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; - прийняття спадщини; - виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Пряма заборона у підпункті 5 пункту 27 Перехідних положень ЗК України стосується виключно безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт «б» частини 1 статті 81 ЗК України), реалізація якої повинна відбуватися в порядку частини 6 статті 118 ЗК України.

Натомість така заборона не розповсюджується на інші підстави набуття громадянами України права власності на земельні ділянки визначені ч. 1 статті 81 ЗК України.

Так, суд констатує, що позивачем дотримано встановлений Земельним кодексом України порядок набуття права власності на спірну земельну ділянку за набувальною давністю.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд при цьому зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин, предмет і підстави позову, наявність чи відсутність порушеного права та інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належно встановивши обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що земельна ділянка загальною площею 0,2485 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:010:0171, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Мисайлівка безперервно відкрито знаходиться в користуванні власника житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме з січня 2006 року, тобто більше 15 років. Отже, позивач має право на визнання за ним права власності на земельну ділянку загальною площею 0,2485 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:010:0171, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Мисайлівка в порядку набувальної давності, а тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачцу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 537 гривень 00 коп.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч.1, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 16, 328 ч. 1, 344 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності за набувальною давністю на земельну ділянку загальною площею 0,2485 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер::01:010:0171, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Мисайлівка.

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого 26 жовтня 2023 року, згідно квитанції № 16 на р/р НОМЕР_2 , МФО 899998, в ТВБВ 10026/0638 філії ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», що становить 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов