ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1366/23Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/89/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Хома М. В., Храпак Н. М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №595/1366/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року, ухвалене суддею Федорончуком В.Б., повний текст якого складено 05 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на дитину,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалася на те, що їх донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у Прикарпатському національному університеті ім.В.Стефаника за спеціальністю «Право» на денній, контрактній формі навчання, терміном з 2022 року по 2026 рік. Вартість одного року навчання становить 26000 гривень. Крім того, дитина проживає в гуртожитку, оплата за який згідно договору найму житла в гуртожитку від 13 вересня 2022 року становить 4000 грн за семестр (8000 грн за рік).

Відповідач добровільно кошти на оплату вартості навчання не надає, в зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь витрати на навчання доньки в розмірі 13000 гривень та 4000 гривень за проживання доньки в гуртожитку за минулий час, а саме, за період 2022-2023 навчальний рік. Крім того, просила стягнути додаткові витрати на навчання доньки в сумі 13000 гривень щороку до закінчення донькою навчання та 4000 гривень щороку до припинення проживання дочки в гуртожитку.

Заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на навчання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника в сумі 13000 (тринадцять тисяч) гривень за 2022-2023 навчальний рік.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додаткові витрати на проживання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у гуртожитку Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень за 2022-2023 навчальний рік.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову, оскільки вважає, що воно прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував до зазначених правовідносин ст.185 СК України, оскільки на відміну від вказаної статті, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.199, 200, 201 СК України).

Зазначає, що саме у визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Вказує, що норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 листопада 2021 року розірвано шлюб між сторонами.

З довідки №331 від 30 травня 2023 року, виданої Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника, вбачається, що ОСОБА_6 навчається в Навчально-науковому юридичному інституті на спеціальності «Право» 1-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання. Передбачуваний термін закінчення навчання 30 червня 2026 року.

Згідно Договору №00801/0603с про надання освітніх послуг Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника від 13 вересня 2022 вартість платної освітньої послуги за 2022-2023 навчальний рік становить 26000 грн.

Згідно квитанцій №131 від 14 вересня 2022 року та №21 від 03 грудня 2022 ОСОБА_3 оплатила за навчання ОСОБА_6 кошти в розмірі 26000 грн (13000+13000).

Відповідно до квитанцій №50 від 10 вересня 2022 року та №00.1 від 17 січня 2023 року ОСОБА_6 сплатила за проживання в гуртожитку кошти в розмірі 8000 грн (4000+4000).

Вирішуючи спір, суд, на підставі належним чином досліджених доказів, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період навчання 2022-2023 рік.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно до ст.185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,

тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи слідує, що згідно Договору №00801/0603с про надання освітніх послуг Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника від 13 вересня 2022 року вартість платної освітньої послуги за 2022-2023 навчальний рік становить 26000 грн.

Згідно квитанцій №131 від 14 вересня 2022 року та №21 від 03 грудня 2022 року ОСОБА_3 оплатила за навчання ОСОБА_6 кошти в розмірі 26000 грн.

Відповідно до квитанцій №50 від 10 вересня 2022 року та №00.1 від 17 січня 2023 року ОСОБА_6 сплатила за проживання в гуртожитку кошти в розмірі 8000 грн.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Разом з тим, позивачкою понесені додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки, які підтверджені документально та у відповідності до вимог ст.185 СК України повинні бути понесені й відповідачем незалежно від сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

З матеріалів справи не вбачається, і апелянтом в апеляційній скарзі не зазначено про неможливість оплати таких додаткових витрат через неналежний фінансовий стан відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів, є безпідставними, оскільки правовідносини щодо утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, врегульовані ст.199 СК України, а позивачка в позовній заяві просить про стягнення понесених додаткових витрат на неповнолітню дитину у відповідності зі ст.185 СК України, тобто з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, донька сторін ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка звернулася до суду з позовом 18 липня 2023 року.

Тобто станом на день звернення з позовом, а також ухвалення Бучацьким районним судом Тернопільської області заочного рішення від 30 серпня 2023 року, донька сторін була неповнолітньою, а тому доводи про те, що суду першої інстанції слід було керуватись нормами ст.199 СК України є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

08 січня 2024 року до Тернопільського апеляційного суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Покотила Ю.В. про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи.

До вказаного клопотання адвокатом Покотилом Ю.В. долучено договір про надання правової допомоги від 18 вересня 2023 року, укладений між ним та ОСОБА_4 , квитанцію до прибуткового ордеру №05/01/24 про сплату ОСОБА_4 8000 грн., а також Акт виконаних робіт від 05 січня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_4 було надано адвокатських послуг на суму 8 000 грн. як в суді першої, так і апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, заочним рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року позов частково задоволено.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_4 про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції прийнято рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та залишення в силі оскаржуваного заочного рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року, тому і клопотання його представника про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу на користь відповідача ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Також, 11 січня 2024 року на електронну пошту Тернопільського апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Оринник Н.С. про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат, які він поніс у зв`язку із розглядом справи, а також клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, наданої відповідачу.

Однак, колегія суддів вважає, що зазначені клопотання слід повернути без розгляду, виходячи з наступного.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29 червня 2023 року № 3200-IX.

З урахуванням внесених змін до процесуального закону, частиною шостою статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 24 - 27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, підсистема Електронний суд - це підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість користувачам у передбачених законодавством випадках відповідно до наявних технічних можливостей підсистеми ЄСІТС реалізованого функціоналу створювати та надсилати в електронному вигляді процесуальні чи інші документи до суду, інших органів та установ у системі правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою https://wiki.court.gov.ua.

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

Відповідно до ч.8 ст.14 ЦПК України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Разом з тим, в порушення зазначених вище вимог закону, адвокат Оринник Н.С. подала зазначені клопотання без використання підсистеми Електронний суд ЄСІТС та через електронну пошту, що суперечить зазначеним вище вимогам ЦПК України щодо подання відповідних заяв, клопотань. При цьому у вступній частині клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не зазначено інформації щодо наявності у неї зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС.

Статтею 183 ЦПК України визначені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Абзацом першим частини четвертої статті 183 ЦПК України передбачено, що суд повертає заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду у разі, якщо її подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті.

З урахуванням неведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення без розгляду клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Оринник Н.С. про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які він поніс у звязку із розглядом справи, а також клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, наданої відповідачу.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем та відповідачем слід покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст.137, 141, 183, 260, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 серпня 2023 року - залишити без змін.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ПОКОТИЛА Юрія Володимировича про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, які останній поніс у зв`язку із розглядом справи відмовити.

Клопотання представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОРИННИК Надії Сергіївни про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які останній поніс у зв`язку із розглядом справи, а також клопотання про зменшення судових витрат на оплату правничої допомоги, наданої відповідачу повернути без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 січня 2024 року.

Головуючий

Судді