Дата документу 19.01.2024Справа № 554/3551/23
Провадження № 2/554/577/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про визнання права власності на майно та припинення договору іпотеки; треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп»,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про визнання права власності на майно та припинення договору іпотеки, в якому просить визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати договір іпотеки №83/06-К від 09.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 припиненим.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 29 січня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. В період шлюбу, а саме 09 березня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 83/06-К на забезпечення виконання кредитного договору № 83/06-К від 09 березня 2006 року. В цей же день між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу ВСО №770665 двокімнатної квартири. Відповідно до договору іпотеки, вартість предмету іпотеки складає 174700,00 грн.

Кредитний договір також був забезпечений договором поруки від 09.03.2006 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_3 .

Предметом договору купівлі-продажу та іпотеки є двокімнатна квартира на 2-му поверсі 2-поверхового житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Дата придбання майна 09.03.2006 року, дата передачі в іпотеку 09.03.2006 року.

Оскільки двокімнатна квартира на 2-му поверсі 2-поверхового житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , була придбана під час перебування у шлюбі, вона підлягає поділу між подружжям. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 липня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» - задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №83/06-К від 09 березня 2006 року, яка склалася станом на 11 квітня 2011 року у сумі 468 153 грн. 99 коп. З 23 червня 2006 року позивач зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 у 2009 році виїхав за межі України та проживає у Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії. Грошові кошти по кредиту та рішенню суду не сплачує.

Рішенням суду від 21 грудня 2016 року шлюб, зареєстрований 29 січня 2003 року Полтавським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №81, між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано.

29 листопада 2019 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки ГУ Пенсійного фонду України від 19.08.2022 року, постановою ВП №43103611 від 06.08.2014 року Шевченківського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління МЮУ (м. Суми) з вересня 2014 року зобов`язано проводити утримання 20% з пенсії ОСОБА_3 заборгованість у сумі 515019,57 грн., в тому числі 468153,99 грн. борг на користь ПАТ «КБ «Надра»; 46815,40 грн. виконавчого збору; 50,18 грн. виконавчі витрати. Виконавчі витрати утримано в вересні 2014 року в повному розмірі, виконавчий збір за період з 01.10.2014 по 30.04.2022 стягнуто в сумі 10210,31 грн., залишок на травень 2022 року складає 36605,09 грн. Заборгованість на користь ПАТ «КБ «Надра» за період з 01.09.2014 по 30.04.2022 утримано 30822,22 грн., залишок на травень 2022 року 437331,77 грн. Стягнуті кошти перераховані на депозитний рахунок Шевченківського ВДВС у м. Полтаві. Після набрання чинності Закону України №2129-ІХ з травня 2022 року відрахування з пенсії ОСОБА_3 тимчасово призупинені на період до припинення або скасування воєнного стану на території України. У відповідь від 29.07.2022 року на адвокатський запит Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) повідомив, що станом на 26.07.2022 року залишок боргу за виконавчим провадженням №43103611, відкритого на підставі виконавчого листа №2-1388/11 виданого 24.07.2012 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» в сумі 468153,99 грн., становить 447317,40 грн., залишок нестягнутого виконавчого збору становить 25308,94 грн. (разом 472626,34 грн.).

Станом на 26.07.2022 року в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) відкритих проваджень по солідарному боржнику ОСОБА_2 по вищевказаному виконавчому документу немає.

У вересні 2022 року позивач у повному обсязі виконала зобов`язання свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором №83/06-к від 9 березня 2006 року, сплативши кошти в сумі 472626,34 грн. у рамках виконавчого провадження №43103611 згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11 від 6 жовтня 2011 року на користь Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми). У відповіді від 16.11.2022 року на адвокатський запит Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного МУ МЮ (м. Суми) підтвердив надходження грошових коштів на депозитний рахунок для перерахування стягувачу у сумі 447317,40 грн. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним житлом позивача, іншої нерухомості вона не має.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

16.06.2023 року від Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра», згідно з яким з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра».

28 вересня 2020 року №l764 відкликано повноваження ліквідатора АТ «КБ «Надра», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року. Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «Надра» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «Надра» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в Єдиній операційно-інформаційній системі зберігається інформація щодо кредитів, рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку.

За даними ЄОІС ПАТ «КБ «Надра», право вимоги за кредитним договором від 09.03.2006 року №83/06-К, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у складі лоту. Позивач наполягає визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором від 17.07.2011 року, проте зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Неналежне проведене виконання зобов`язання не припиняє зобов`язання, а лише тягне собою покладення на боржника нових обов`язків.

01.08.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_3 , в яких вона просить замінити відповідача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на ТОВ ФК «Інвест-Кредо».

Ухвалою суду від 01.08.2023 року в задоволенні клопотання третьої особи ОСОБА_3 про заміну відповідача відмовлено.

Ухвалою суду від 04.09.2023 року за заявою представника позивача замінено відповідача по справі Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на належного відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо».

28.09.2023 року від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» надійшла заява про визнання позову. Відповідач зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», що є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 83/06-К від 09.03.2006 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» та договором фінансової поруки, що укладений в забезпечення виконання умов кредитного договору No8 3/06-К від 09.03.2006 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Комерційний банк «Надра», даною заявою підтверджує факт повної сплати заборгованості за кредитним договором № 83/06-К від 09.03.2006 року, яку визначено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11. Отже, у ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» відсутні будь-які претензії до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо виконання умов кредитного договору № 83/06-К від 09.03.2006 року та договорів забезпечення до нього. Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», як відповідач, не заперечує проти задоволення цивільного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на майно та припинення договору іпотеки (а.с.150).

Ухвалою суду від 12.01.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, в наданій заяві просила про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» свого представника у судове засідання не направив, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач подав до суду відзив.

Треті особи: ОСОБА_3 та представник ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп» до суду не з`явилися, про розгляд справи треті особи повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 29 січня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.12.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.34-35).

В період шлюбу, а саме 09.03.2006 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1 (а.с.167-170).

Судом встановлено, що 09.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 83/06-К, згідно якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 32850 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.16-19).

09.03.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 83/06-К на забезпечення виконання кредитного договору № 83/06-К від 09.03.2006 року. Предметом іпотеки визначено двокімнатну квартиру на 2-му поверсі 2-поверхового житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.юс.20-23).

Також, з метою забезпечення кредитного договору 09.03.2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11 від 06.10.2011 року стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 83/06-К від 09.03.2006 року, яка складалася станом на 11.04.2011 року, у сумі 468 153,99 гривень (а.с.30-33). Зокрема, згідно рішення суду, відповідач, починаючи з листопада 2006 року по березень 2009 року не здійснював оплату за користування кредитом.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 13.07.2023 року підтверджено сплату боргу по виконавчому провадженню АСВП №43103611, відкритого на підставі виконавчого листа №2-1388/11, виданого 24.07.2012 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра банк» в сумі 468 153,99 грн. (а.с.123).

Крім того, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» в ході судового розгляду справи підтверджено факт повної сплати заборгованості за кредитним договором № 83/06-К від 09.03.2006 року, яку визначено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про визнання договору іпотеки припиненим суд виходить з того, що оспорюваний правочин слід визнати припиненим, оскільки для цього існують підстави, передбачені нормами ЦК України та Закону України «Про іпотеку».

Згідно із частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609).

Згідно зі ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.ч.4, 5, 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.ст.3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Верховним Судом України в постанові від 08 лютого 2017 року у справі №6-2560цс16 висловлена правова позиція, в якій зазначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 598,599 ЦК України). Оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за договором кредиту виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються.

Аналогічна позиція, щодо припинення іпотеки у разі виконання основного зобов`язання зазначена в постанові Верховного Суду України за № справи 6-243цс14 від 04.02.2015 року.

Встановлено, що заборгованість, визначена у рішенні суду сплачена, тобто рішення виконано у повному обсязі, що свідчить про виконання основного зобов`язання.

З часу, коли кредитний договір припиняє свою дію, іпотека згідно іпотечного договору зберігається виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання, а тому дія кредитного договору припинилась.

Згідно висновку, наведеного у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано, у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст.559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі №910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №522/407/15-ц).

Враховуючи встановлені вище обставини, що полягають у припиненні основного зобов`язання, суд приходить до висновку про необхідність визнання іпотеки припиненою.

Щодо вимог позивача про визнання за нею права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно дост.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до Статті 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні по справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року ЄСПЛ визначив основні критерії, згідно яких необхідно оцінювати дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи: чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції; чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства; чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства; чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо ) самостійного заробітку ( доходу ).

Згідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У судовому засіданні наявними доказами підтверджено те, що за час перебування у шлюбі позивач з відповідачем набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України).

Як зазначено позивачем, увересні 2022 року вона у повному обсязі виконала зобов`язання свого колишнього чоловіка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за кредитним договором №83/06-к від 9 березня 2006 року, сплативши кошти в сумі 472 626,34 грн. у рамках виконавчого провадження №43103611 згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11 від 6 жовтня 2011 року.

Судом встановлено, що спірна квартира перебуває у користуванні позивача, є її єдиною нерухомістю та місцем проживання, вона повністю сплатила кошти в сумі 472626,34 грн. у рамках виконавчого провадження №43103611 згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави по справі №2-1388/11 від 6 жовтня 2011 року.

Згідно рішення суду відповідач, починаючи з листопада 2006 року по березень 2009 року не здійснював оплату за користування кредитом. Більш того, ОСОБА_2 у 2009 році виїхав за межі держави і не повернувся до теперішнього часу в Україну.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.319,321,391,598,599, 1049,1050 ЦК України, ст.ст.70,71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо» про визнання права власності на майно та припинення договору іпотеки; треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп»,- задовольнити.

Визнати договір іпотеки №83/06-К від 09.03.2006 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 , припиненим.

Визнати за ОСОБА_4 ,адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцяти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-Кредо», місцезнаходження: 01054, м.Київ, вул..Ярославів Вал, 13/2 (літ.Б), ;

третя особа: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ;

третя особа: ТОВ «ФК Дніпрофінансгруп», місцезнаходження: 49089, м.Дніпро, вул..Автотранспортна,2, офіс 205, .

Суддя А.М.Чуванова