Справа № 189/3101/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.01.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні до її малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів або державних закладів за місцем перебування вищевказаної дитини. Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 має малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітня дитина ОСОБА_2 фактично, від самого народження, проживає з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 , так як мати постійно залишала хлопчика. Позивач зазначає, що мати дитини не працювала і не працює, іноді має тимчасові заробітки, а державну соціальну допомогу на дитину ОСОБА_1 витрачає на власні потреби. Крім того, службою у справах дітей було встановлено, що мати за дитиною не доглядає, на здоров`я хлопчика уваги не звертає, на за зауваження реагує агресивно. Протягом наступних років з ОСОБА_1 проведено безліч профілактичних бесід, неодноразово вона викликалася до служби у справах дітей, де зобов`язувалась виправитись та повернуся до дитини. Центром соціальних служб, під час супроводу сім`ї ОСОБА_1 було запропоновано лікування від алкогольної залежності, працевлаштування, допомога психолога, кодування вона від усього відмовилася. Питання виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків неодноразово розглядалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради. Матері давалися терміни для виправлення. Станом на момент складення позовної заяви, мати разом з дитиною не проживає, життям сина не цікавиться, матеріально не утримує та не допомагає. Утриманням та вихованням ОСОБА_2 займаються виключно бабуся та дідусь. Бабуся з дідусем створили всі необхідні умови, відповідно віку, для гармонійного життя та розвитку онука. Відповідачка ОСОБА_1 мешкає за адресою теперішнього чоловіка ОСОБА_6 , зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний, аморальний спосіб життя, з дитиною майже не бачиться. ОСОБА_1 поведінку змінювати не бажає, на співпрацю із соціальними службами громади не йде.

Представник позивача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, надали суду письмові заяви, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження від 19.07.2016 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 .

Згідно матеріалів справи, восени 2022 року ОСОБА_3 укладала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 ».

Судом встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_2 фактично, від народження, проживає з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_1 проживає разом зі своїм теперішнім чоловіком за іншою адресою. Мати за дитиною не доглядає, на здоров`я хлопчика уваги не звертає, життям сина не цікавиться, матеріально не утримує та не допомагає. Утриманням та вихованням ОСОБА_2 займаються виключно бабуся та дідусь, з якими проживає дитина.

Також встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово викликалась службою у справах дітей ОСОБА_1 для проведення профілактичних бесід з приводу невиконання нею батьківських обов`язків стосовно її малолітнього сина, що підтверджується відповідними актами. Однак після проведених бесід відповідачка поведінку не змінила, співпрацювати із соціальними службами громади не бажає.

Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 від 03.05.2023 року, ОСОБА_1 зі своїм сином бачиться та спілкується вкрай рідко, життям розвитком дитини не цікавиться, фінансово підтримки не здійснює, хоча виплати державної соціальної допомоги отримує. Також, ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями, лікуватися від алкогольної залежності відмовляється, веде аморальний спосіб життя, не працює. Неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. У зв`язку з чим, комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до керівних роз`яснень, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки тривалий час не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створює умов для життя і навчання та підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до дитини. Також, доказів надання будь-якої матеріальної, фінансової чи натуральної допомоги для дитини відповідачка не надала, з чого суд робить висновок про те, що жодних витрат на дитину вона не несе, з чого вбачається повне не бажання цікавитись дитиною у будь-якій формі. Ці дії та бездіяльність є свідомими та навмисними, оскільки обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість виконання своїх батьківських обов`язків, в суді не встановлені. Таким чином, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зазначеному у позові розмірі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів- передбачені ст. 182 СКУ, ч. 2 якої зазначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку доходу матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачена можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку для дитини.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню, оскільки відомостей, що могли б свідчити про неможливість сплати аліментів матір`ю дитини - матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» заяви, апеляційні та касаційні скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей - судовий збір не стягується.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 2147 грн. 20 коп..

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , відносно її малолітньої дитини - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №14, складений 19.07.2016 року виконкомом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів або державних закладів за місцем перебування вищевказаної дитини, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.09.2023 року.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 грн. (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.С. Лукінова

18.01.2024