Провадження № 2/161/138/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Самсонюк Ю.Л.,

представника позивача Тертичного Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом адвоката Тертичного Юрія Вікторовича поданого в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Волинської регіональної дирекції Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди

Позов мотивував тим, що 10 лютого 2023 року сталося ДТП за участю транспортного засобу Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 .

У лютому та травні 2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхування, однак відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування.

А тому просив суд, стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АРКС» матеріальну шкоду у розмірі 270 595,06 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень та понесені судові витрати, в тому числі на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.07.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого засідання.

12.09.2023 від представника відповідача ПАТ «СК`АРКС» до суду надійшов відзив на вказану позовну заяву, в якому представник відповідач заявлені позовні вимоги не визнав у повному обсязі з наступних підстав. Вказав, що для проведення розрахунку страхового відшкодування та у відповідності до п. 14, п. 28.12, п. 28.13, п. 28.13.1 Договору, АТ «СК «АРКС» було отримано від СТО ФОП ОСОБА_3 рахунок №503 від 22.02.2023 року, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля становить 124 942, 86 грн. 28.02.2023 р. страхове відшкодування за подією, яка сталася 10.02.2023р. у розмірі 116 212,86 грн. було виплачено на СТО ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується Платіжною інструкцією № 954697 від 28.02.2023 р. В подальшому, у відповідності до п. 25.3.9 Договору АТ «СК «АРКС» було повідомлено Позивача про необхідність надання застрахованого автомобіля на СТО ФОП ОСОБА_4 для усунення пошкоджень, завданих внаслідок заявленого випадку. Твердження представника позивача адвоката Тертичного Ю.В., що АТ «СК «АРКС» відмовило Позивачу у виплаті страхового відшкодування не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується, наданими Відповідачем доказами. Отже, АТ «СК «АРКС» було в повному обсязі виконано свої зобов?язання передбачені Договором страхування по відношенню до Позивача, здійснено розрахунок та виплату страхового відшкодування у відповідності до умов укладеного Договору. Вважає, вимоги щодо стягнення моральної шкоди незаконними та необґрунтованими. Просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06.11.2023 залучено до участі в справі в якості співвідповідача Волинську регіональну дирекцію ПАТ СК «АРКС» та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2

06.12.2023 на адресу суду надійшов відзив від представника співвідповідача Волинської філії ПАТ «СК`АРКС», в якому зазначено, що АТ СК «АРКС» визнало заявлену подію страховою та виплатило страхове відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_4 , для проведення відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz НОМЕР_2 , про що повідомило позивача. З огляду на вищевказане, позовні вимоги до Волинської філії ПАТ «СК`АРКС» вважають необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

У судовому засіданні представник позивача Тертичний Ю.В. позов підтримав, з підстав зазначених у позовній заяві, просив задовольнити.

Представник відповідача ПАТ СК «АРКС» в судове засідання не з`явився, 11.01.2024 на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляд справи, у зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання представника АТ СК «АРКС» Шишлова О.Є., підписане представником ОСОБА_5 , однак суд зауважує, що доказів поважності причин неявки до клопотання не подано, а тому суд визнає причини неявки представника відповідача неповажними та, в порядку ч. 3 ст. 223 ЦК України, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Представник співвідповідача Волинської філії ПАТ «СК`АРКС» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду.

Від третьої особи ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності,постановлено обмежитись усним зауваженням, провадження у справі закрити (а.с.31).

16.02.2022 між АТ «СК «АРКС» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу Mercedes-Benz E-220(а.с. 4-12).

26.12.2022 Додатковою угодою №2 сторонами погоджено, що вигодонабувачем за цим договором є ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року з урахуванням змісту ст. 979 ЦК України та ст. 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Судом встановлено, що 10.02.2023 сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля, застрахованого на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 17906Га2б від 16.02.2022, додаткова угода від 26.12.2022. В результаті вказаної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Позивач просить стягнути з АТ «СК «АРКС» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 270 595,06 грн, згідно Висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №CE-19/103-23/5082-AB від 26.05.2023р.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно виконав вказані вище умови Договору, повідомивши про пошкодження ТЗ ПАТ « Страхова компанія АРКС» 11.02.2023. Про даний факт у судовому засіданні не заперечував представник відповідача.

Відповідно до висновку експерта №330.23ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля Mercedes-Benz E 220, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_2 від 27.04.2023 р. складеного судовим експертом Картавовим Ю.О.: вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz E 220, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 10.02.2023 року, станом на момент ДТП, становить: 147 044,27 грн.

Згідно поданого позивачем висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №CE-19/103-23/5082-AB від 26.05.2023р. вартість відновлювального ремонту КТЗ марки Mercedes-Benz марки Е-220 2016 року виготовлення, в результаті його пошкодження становить 270 595,06 грн (а.с.15-21).

28.02.2023 р. страхове відшкодування у розмірі 116 212,86 грн. було виплачено ПАТ «СК «АРКС» на СТО ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується платіжною інструкцією № 954697 від 28.02.2023 р.

Таким чином, у матеріалах справи наявні два висновки щодо визначення вартості заподіяних збитків, розмір яких відрізняється, зокрема відрізняється щодо необхідності ремонту чи заміни пошкодженої дверки автомобіля позивача, що зумовило різні розрахунки розміру страхового відшкодування для відновлення порушеного права позивача.

Статтею 29 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Підпунктом 8.4.3 Методики передбачено, що рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту).

У постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 523/5890/15-ц Верховний Суд, з-поміж іншого, зробив висновок про те, що «всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страховою випадку, не є об`єктом оподаткування ПДВ. В зв`язку з цим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, що підлягає до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (пункт 36.4 статті 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), ПДВ не нараховується, окремим рядком не виділяється і страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. У разі, якщо страхові суми спрямовуються безпосередньо на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта чи товарно-матеріальних цінностей, що мають бути використані процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. Зазначені зобов`язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. У випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, податкові зобов`язання не виникають.

Слід зазначити, що із долучених до позовної заяви документів, не вбачається, що ФОП ОСОБА_4 є сервісом технічного обслуговування транспортних засобів, не долучено договору між ФОП ОСОБА_4 та відповідачем.

Крім того, матеріалами справи не підтверджено, що позивач особисто отримав страхове відшкодування.

Згідно положень п. 28.27 договору страхування, якщо за згодою страховика та страхувальника (вигодонабувача) страхове відшкодування сплачується іншим способом, ніж перерахування на розрахунковий рахунок СТО, що буде здійснювати відновлювальний ремонт ТЗ, відповідно до умов п. 28.13 та 28.17 договору, страховик має право сплатити авансовий платіж в розмірі 80 % від розрахункової суми страхового відшкодування. Страховик здійснює доплату остаточної суми відшкодування виключно на підставі надання страхувальником документів, які підтверджують фактичну вартість та факт оплати за відновлювальний ремонт ТЗ (надання послуг та/або товарів).

Відповідно до п.25.4.1 страхувальник має право при настанні страхового випадку одержати від страховика страхове відшкодування згідно з умовами договору.

До відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належить, зокрема, відносини, які виникають при укладені договору страхування. Зазначений правовий висновок, викладений в Постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справ 6-126цс14.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.06.2022 у справі № 216/1806/20, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкоджало страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом в кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК України, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК України) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Як зазначено у постанові ВС у справі №761/38635/16-ц від 11.10.2020 право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони.

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе»).

Відповідно до ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з чч. 1 та 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з положень статей 16 та 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у цій справі, потрібно враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

До такого по суті висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 1 вересня 2020 року (справа № 216/3521/16-ц).

Як вбачається з матеріалів справи саме неправомірні дії відповідача щодо позивача є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди позивачем оцінено у 20000 грн, по 10 000 грн з кожного відповідача. Зважаючи на вимоги розумності та справедливості, характер правопорушення, суд уважає, що позивач заслуговує на відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС».

Отже, суд дійшов до переконання про обґрунтованість цього позову та його частковому задоволенню.

Враховуючи п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи положення ст.ст. 137, 141 ЦПК України та долучених до матеріалів справи документів, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу (договір про надання правової допомоги №11/23 від 20.03.2023, додаткова угода до договору, акт виконаних робіт від 20.03.2023 року та детальний опис виконаних робіт), такі підлягають стягненню з відповідача в сумі 16 000 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь держави з відповідача несплачений при зверненні до суду позивачем, який звільнений від сплати судового збору, судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 974 гривні 35 коп.

Керуючись ст. ст. 1, 1-1, 2, 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5, 12-13, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Тертичного Юрія Вікторовича поданого в інтересах ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», Волинської регіональної дирекції Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду (страхове відшкодування) в розмірі 270 595 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 06 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь держави судовий збір в розмірі 2 974 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 35 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8.

Відповідач: Волинська регіональна дирекція Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС», адреса: 43000, Волинська область, місто Луцьк, пр. Волі, будинок 33, .

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 19.01.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк