УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

м. Київ

справа № 216/5151/23

провадження № 61-18693ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей виконкому Криворізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою від 25 серпня 2023 року Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області повернув заяву особі, яка її подала.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, проте ухвалою від 13 грудня 2023 року Дніпровський апеляційний суд повернув апеляційну скаргу заявнику у зв`язку з несплатою судового збору.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 13 грудня 2023 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції протиправно повернув йому заяву, а апеляційний суд перешкодив йому у доступі до правосуддя шляхом повернення його апеляційної скарги.

Вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Так, ухвалою від 09 жовтня 2023 року Дніпровський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою від 06 листопада 2023 року Дніпровський апеляційний суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, в якій останній посилався на те, що є учасником бойових дій, на підставі чого просив суд звільнити його від сплати судового збору, продовжив строк для усунення вищевказаного недоліку апеляційної скарги.

13 грудня 2023 року Дніпровський апеляційний суд своєю ухвалою повернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 внаслідок невиконання останнім вимог ухвали щодо надання доказів сплати судового збору.

За змістом статті четвертої Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2023 року був встановлений у розмірі 2 684,00 грн.

Відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Приписами статей 185, 393 ЦПК України встановлено, що у разі якщо апеляційна скарга не відповідає вимогами статті 356 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху. Цими ж приписами визначено, що за умови невиконання заявником вимог ухвали суду, ненадання доказів сплати судового збору, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Отже, підлягає аналізу процедура дотримання судом апеляційної інстанції процесуального законодавства під час вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Встановивши відсутність доказів сплати судового збору, Дніпровський апеляційний суд залишив апеляційну скаргу без руху та надав строк для усунення недоліків.

На розгляді суду апеляційної інстанції відповідно до змісту ухвали від 06 листопада 2023 року перебувало клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, оскільки останній є учасником бойових дій.

Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, пільги та гарантії їх соціального захисту визначені Законом України від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічний висновок викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 та від 20 січня 2021 року у справі № 9901/258/20.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення в судовому порядку кількості неповнолітніх дітей, які перебувають на утриманні ОСОБА_1 .

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що спір не стосується переліку прав учасника бойових дій, визначених статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в зв`язку з чим зобов`язав сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.

Оскільки такі вимоги суду заявником не були виконані у встановлений судом строк, то суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог процесуального закону повернув апеляційну скаргу заявнику.

Відповідно до вимог частин четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а отже у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Служба у справах дітей виконкому Криворізької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров