У Х В А Л А

Справа № 183/637/24

№ 2-з/183/7/24

22 січня 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Оладенко О.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 06.12.2022 у сумі 5032,03 доларів США, а також судові витрати.

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на всіх рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, що належать ОСОБА_2 в межах суми 190838,44 грн.; накласти заборону на відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_2 в межах суми позову.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вищевказана цивільна справа. Предметом позову в даній справі є вимога про стягнення грошових коштів. Заявник вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову значно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Відповідач має намір відчужити спірне майно.

Сторони у судове засідання, на підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України, не викликались.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, ознайомившись з матеріалами цивільної справи №183/637/24, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язків елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови Пленуму ВСУ, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 10 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно виник спір та існує реальна загроза істотного ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі його доведеності, оскільки, ставиться питання про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 5032,03 доларів США, що є еквівалентом 190838,44 грн.

При вирішенні питання про забезпечення позову Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), згідно з яким вказано, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 25 липня 2022 року у справі № 289/2563/21 (провадження № 61-6440ск22) та від 01 серпня 2022 року у справі № 522/11017/21(провадження № 61-6277ск22).

При цьому, суд бере до уваги, що наявні у відповідача грошові кошти, за рахунок яких можливе виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості, у разі визнання судом доведеності та обґрунтованості позову, можуть бути будь-яким шляхом відчужені чи витрачені відповідачем, що в подальшому призведе до невиконання рішення суду та порушення прав позивача.

Суд враховує, що у випадку накладення судом арешту на кошти відповідача в межах суми стягнення наслідки для відповідача будуть незначними, в порівнянні з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття судом заходів забезпечення позову, та такі наслідки для відповідача будуть полягати лише в неможливості до ухвалення судом рішення у даній справі витрачати або іншим чином скористатися коштами, в межах суми заявлених позивачем позовних вимог за договором позики; інших негативних наслідків для відповідача у зв`язку з вжиттям заходів забезпечення не настане.

Суд виходить з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, необхідності забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з обґрунтованим припущенням позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до створення додаткових труднощів у виконанні судового рішення, запобігти яким можливо шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову, а саме 190838,44 грн.

Вирішуючи вимоги в частині заборони відчуження рухомого та нерухомого майна, належного відповідачу, суд виходить з того, що позивачем не наведено перелік такого майна та до заяви про забезпечення позову не додано доказів наявності у відповідача у власності такого майна.

Крім того, суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову про накладення арешту на рухоме нерухоме майно, що належить відповідачеві, не співвідноситься з предметом позову, яким є стягнення боргу за договором позики, а отже не існує конкретного зв`язку між арештом майна і предметом позовної вимоги.

Такий висновок суду узгоджується з викладеною у постановах Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 та від 10.10.2019 у справі № 904/1478/19 правовою позицією, суть якої полягає в тому, що, накладаючи арешт на нерухоме майно, яке належить відповідачу, суд першої інстанції не врахував, що у такому випадку немає зв`язку між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги про стягнення грошових коштів, оскільки накладення арешту має стосуватися майна, що належить до предмета спору.

Керуючись ст. ст.81,149-153,260,353 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належні ОСОБА_2 грошові кошти в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 190838 (сто дев`яносто тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 44 коп., що знаходяться (обліковуються) у банківських установах на території України, на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду складена і підписана 22 січня 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.