Справа № 541/4469/23
Номер провадження 2/541/230/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 січня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Третяка О. Г.,

за участю секретаря судового засідання Олешко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргороді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про зняття заборони на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просив зняти обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме з 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 998 м2, кадастровий номер № :50:015:0064 за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності.

В обґрунтування позовної заяви вказав, що він звернувся до приватного нотаріуса Явтуха Г.І. для зняття обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме з 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що раніше належало ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак приватний нотаріус Явтух Г.І. не працює нотаріусом і виїхав за межі України.

Після укладення договору довічного утримання від 30.08.2006 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки було зареєстровано на ОСОБА_1 , а також було зареєстровано заборону на вказане майно (реєстраційний номер обтяження 3662421, 3662545).

Наявність даної заборони перешкоджає позивачу зареєструвати свою матір в даному домоволодінні та розпорядженні своїм майном, а тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про скасування заборони з майна.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 26.12.2023 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 15).

Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 14).

В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки право позивача на розпорядження своїм майном є порушеним, воно підлягає захисту у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 30.08.2006 року укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки площею 998 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано на ОСОБА_1 , а також було зареєстровано заборону на вказане майно (а.с. 3, 5, 6).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 358574682 від 15.12.2023 значиться обтяження: тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 3662421; зареєстровано - 30.08.2006 13:30:14 за № 3662421 реєстратором: Приватний нотаріус Явтух Г. І., АДРЕСА_3 ; підстава обтяження договір довічного утримання, ВЕВ 392533, ВЕВ 392534, 30.08.2006, ПН ОСОБА_3 ; об`єкт обтяження будинок, 1/2 частина житлового будинку, адреса: АДРЕСА_2 ; власник ОСОБА_1 ; заявник ПН ОСОБА_3 , а також тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 3662545; зареєстровано - 30.08.2006 13:41:48 за № 3662545 реєстратором: Приватний нотаріус Явтух Г. І., АДРЕСА_3 ; підстава обтяження договір довічного утримання, ВЕВ 392533, ВЕВ 392534, 30.08.2006, ПН ОСОБА_3 ; об`єкт обтяження земельна ділянка, площею 998 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 , кадастровий номер № :50:015:0064; власник ОСОБА_1 ; заявник ПН ОСОБА_3 (а.с. 8).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в ст. 41 Конституції, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватися своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що наявні обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно порушує права позивача на розпорядження своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 77-80, 89, 141, 258, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 334, 386, 391, 748 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про зняття заборони на нерухоме майно - задовольнити.

Зняти обтяження у виді заборони на нерухоме майно, а саме з 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки площею 998 кв.м., кадастровий номер № :50:015:0064 за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на праві приватної власності.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Миргородська міська рада Полтавської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 17, м. Миргород, Полтавська область, .

Суддя: О. Г. Третяк