Справа № 635/9333/23
Провадження № 2/630/49/24
УХВАЛА

16 січня 2024 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря: Нерубацької А.О.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», від імені якого діє адвокат Крюкова Марина Володимирівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту,

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за Договором № 4723791 про надання споживчого кредиту від 04 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ОСОБА_3 , в розмірі 33279,20 грн., з яких сума кредиту 9500,00 грн., сума процентів за користування кредитом 21160,00 грн., інфляційні втрати 1777,44 грн., та три відсотки річних 841,76 грн., а також стягнення витрат по оплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 02 листопада 2023 року було відкрито провадження в справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

07 грудня 2023 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву про затвердження мирової угоди. До такої заяви представника позивача додано письмову заяву від 05 грудня 2023 року, підписану спільно Генеральним Директором ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Леоновим В.В. і відповідачем ОСОБА_1 про примирення сторін. В тексті заяви про примирення вказано, що відповідач ОСОБА_1 визнає позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», а саме визнає 42807,20 грн. боргу та зобов`язується сплатити борг відповідно до наступного графіку: 06 грудня 2023 року 5000,00 грн., 06 січня 2024 року 5000,00 грн., 06 лютого 2024 року 5000,00 грн., 06 березня 2024 року 5000,00 грн., 06 квітня 2024 року 5000,00 грн., 06 травня 2024 року 5000,00 грн., 06 червня 2024 року 5000,00 грн., 06 липня 2024 року 5000,00 грн., і 06 серпня 2024 року 2807,20 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, але направила до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судових повісток за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштові конверти з судовими повістками на ім`я ОСОБА_1 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб були вручені судові повістки. Але відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, причини його неявки суду невідомі,

Суд, ознайомившись зі змістом мирової угоди, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, виходячи з наступного.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоди сторони можуть вийти за межи предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Ч. 5 ст. 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

За своїм змістом мирова угода - це угода, яка укладається між сторонами з метою припинення спору та вирішення всіх спірних питань, задля яких і було подано позов, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті. Сторони не вирішують спору, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Така угода призводить до врегулювання спору шляхом визначення її сторонами певних дій, які та чи інша сторона угоди має вчинити.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

Оцінюючи зміст поданої представником позивача мирової угоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її затвердження, з огляду наступне. Так, в тексті мирової угоди відсутнє визначення того, як буде врегульований спір, який виник між сторонами з приводу виконання зобов`язань за Договором № 4723791 про надання споживчого кредиту від 04 вересня 2021 року, та на які взаємні поступки сторони йдуть один для одного. Навпаки, на відповідача ОСОБА_1 покладається обов`язок визнати борг, підстави виникнення якого навіть не вказані, та ще й в розмірі, який значно перевищує заявлену у позові до стягнення заборгованість за Договором № 4723791 про надання споживчого кредиту від 04 вересня 2021 року, яка є предметом спору. В поданій заяві взагалі не вказано, що натомість ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» пропонує ОСОБА_1 або які зобов`язання кредитор бере на себе у відповідь на визнання боргу та його сплату у розстроку.

За своєю суттю подана суду заява про примирення сторін вказує на визнання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання перед ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Але якщо таке примирення спрямоване лише на визнання відповідачем ОСОБА_1 позову ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в даній справі, то відповідач міг самостійно і добровільно реалізувати своє процесуальне право на подання суду окремої письмової заяви про визнання позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про затвердження мирової угоди - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. О. Малихін

Повний текст ухвали

складений 22 січня 2024 року.