Дата документу 22.01.2024Справа № 554/3424/23
Провадження № 2-п/554/26/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Янушкевіч К.І., відповідача ОСОБА_1 , адвоката Фабро Є.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.09.2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення боргу за борговою розпискою,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Октябрського районного суду м. Полтава перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення боргу за борговою розпискою.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 05.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення боргу за борговою розпискою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по договору позики від 09.12.2016 року в сумі 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень.

11.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення, посилаючись на те, що судом не враховано, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК, окрім відсутності інформації про місце проживання позивача і відповідача, їх поштовий індекс, номер засобів зв?язку в позові зокрема не зазначено навіть дату (рік) звернення позивача до суду та зазначено не існуючу адресу проживання позивача ( АДРЕСА_1 не існує). Порушено правила підсудності, в результаті чого ОСОБА_1 не могла подати докази на спростування тверджень позивача, оскільки не отримувала копії позовної заяви, будь. яких процесуальних рішень. Судом не перевірено та не встановлено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем після ОСОБА_3 , не витребувано матеріали спадкової справи №20/2017. Відповідачу не надано змоги заявити клопотання про закриття провадження у справі, враховуючи що відсутній предмет спору. Не витребувано від позивача оригінал так званого «Договору позики ( між фізичними особами) від 09 грудня 2016 року» та оригінал так званої «боргової розписки» без зазначеної дати складання. Не викликано та не допитано в судове засідання особу яка зазначена у так званій «борговій розписці» «свідком» її написання, - ОСОБА_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий в Луганській області 29 жовтня 2004року, РНОКПП НОМЕР_4 . Відповідача позбавлено можливості заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів щодо часу та способу виконання «Договору позики ( між фізичними особами) від 09 грудня 2016 року та розписки» підписаних від імені ОСОБА_3 . Судом безпідставно та помилково враховано заяву позивача ОСОБА_2 про розгляд справи без її участі, датовану «26 липня 2022 року», написану ще за рік до відкриття

провадження Октябрським районним судом м. Полтави, що унеможливлювало її прийняття судом.

Відповідач ОСОБА_1 та адвокат Фабро Є.А. заяву підтримали з підстав зазначеній у ній.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали зазначеної цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, оскільки жодних доказів, які б мали істотне значення для прийняття судом іншого рішення, відповідачем не надано.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 № 9-зп, абзац 7 пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11 - рп/2012).

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: (1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; (2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; (3) відповідач не подав відзив; (4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як установлено судовим розглядом та посвідчується матеріалами справи, що 12.06.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення судового засідання, а також надати можливість ознайомитися з матеріалами справи та знайти адвоката. Справу за клопотанням було відкладено на 11.08.2023 року, після чого призначено на 05.09.2023 року. Ні відповідач, ні адвокат не з`явилися в судові засідання, хоча було достатньо часу для процесуальних дій.

З урахуванням наявності одночасного існування умов, наведених у п.п. 1-4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відсутності одночасного існування умов, наведених у ч. 1 ст. 288 ЦПК України, суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення заяви сторони відповідача та скасування заочного рішення.

Інші доводи та заперечення сторони відповідача означених висновків суду не спростовують, а навпаки є надуманими та суперечать матеріалам справи.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Разом із цим, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 287 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.09.2024 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення боргу за борговою розпискою - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя В.М.Бугрій