Справа № 302/2002/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22.01.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Царь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та в якому позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3550 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення 23-х років.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який в подальшому було розірвано рішенням Міжгірського районного суду від 06.10.2015 року (справа №302/1017/15). Від спільного подружнього життя вони мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею, позивачкою ОСОБА_1 , в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.03.2009 року, у справі №2-116/2009 відповідач з 12.02.2009 року сплачував на її користь, позивачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття ОСОБА_5 та 1/4 частини до повноліття дитини ОСОБА_3 , починаючи з 12.02.2009 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 досягла повноліття і з цього часу припинено виконання рішення суду про стягнення аліментів на її утримання.

У позові ОСОБА_1 також зазначає, що в 2023 році донька ОСОБА_3 вступила на навчання до Ужгородського національного університету за освітньою програмою «Психологія», за денною формою навчання. Період навчання у даному навчальному закладі становить з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року, загальна вартість освітньої послуги становить 120000 грн., відповідно 30000 грн. за навчальний рік.

Крім того, вартість проживання ОСОБА_3 в гуртожитку Ужгородського національного університету (корпус 4 кімната 71/4) становить 7200 грн. за 12 місяців. Безпосередньо нею внесено оплату за проживання доньки у гуртожитку у серпні 2023 року в загальній сумі 2400 гривень.

Позивачка зазначає, що загальні витрати на рік на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_7 , яка продовжує навчання, становлять 85200 гривень., або 7100,00 гривень на місяць.

У зв`язку з тим, що повнолітня дочка ОСОБА_3 навчається у місті Ужгород, у навчальному закладі на денній формі навчання, матеріального чи фінансового забезпечення не отримує, і через постійну зайнятість у навчальному процесі вона не взмозі мати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності.

Позивачка вказує, що відповідач має регулярні самостійні доходи, офіційно працює викладачем у закладі освіти та вважає, що відповідач може брати участь, співмірно із нею, в утриманні їх повнолітньої доньки ОСОБА_3 , але добровільно надавати кошти на утримання доньки, відповідач не бажає, домовленості щодо утримання доньки, між ними не досягнуто, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - в розмірі твердої грошової суми 3550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01.12.2023 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовною заявою і доданими до неї матеріалами надіслана відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до позову документами відповідач ОСОБА_2 отримав особисто - 15.12.2023 року, що підтверджується трекінгом відправлень «Укрпошта» за накладною № 198, роздруківка якого є в матеріалах справи. Проте відзив на позовну заяву, заперечень проти позову у строки, встановлені ухвалою суду про відкриття провадження, на адресу суду до теперішнього часу відповідачем ОСОБА_2 не подано.

Отже, станом на час розгляду справи 22.01.2024 року відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву не подано, заперечень відповідача на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги до суду не надано.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи № 302/2002/23, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи № 302/2002/23, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 29.08.2002 року перебували у шлюбі та від подружнього життя мають трьох дітей, серед яких: донька ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківство щодо якої відповідачем не оспорено та вказані обставини вбачаються з рішенням Міжгірського районного суду від 03.03.2009 року (справа №2-116/2009), яке набрало законної сили та копія якого є в матеріалах справи (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 досягла повноліття.

Як вбачається з довідки, виданої Ужгородським національним університетом за вих.№ 45 від 14.09.2023, ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання, спеціальність «Психологія» факультету суспільних наук Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (контрактна форма навчання). Термін закінчення навчання - 30 червня 2027 року (а.с.12).

З Договору про навчання №123/23 вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за період навчання ОСОБА_3 у навчальному закладі ДВНЗ «Ужгородський національний університет» становить 120 000 гривень, за строком дії договору з 01.09.2023 по 30.06.2027 року, оплата за навчання вноситься безготівково, кожного семестру (п.5.3 Договору), та копія вказаного Договору є в матеріалах справи (а.с.11).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих.№ 668 від 11.09.2023 року вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу її сім`ї входять: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.9).

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та регулюються ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини).

Суд оцінив наявні у справі докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог.

Як встановлено судом, повнолітня ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 , позивачки у справі, тому остання має право на отримання аліментів від відповідача ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, а відповідач ОСОБА_2 має можливість надавати певну матеріальну допомогу на утримання доньки, яка навчається у вищому навчальному закладі, в Ужгородському національному університеті, оскільки вказані обставини відповідачем не спростовані та суду не надано жодних доказів протилежного.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача ОСОБА_2 можливості надання в повному обсязі утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч.3 ст.82 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього.

ОСОБА_3 потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує вказаного обов`язку щодо матеріального утримання доньки, яка продовжує навчання, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка унеможливлювала би виконання ним батьківського обов`язку.

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивачки з боку відповідача та у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, а саме в розмірі 3550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень щомісяця, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні доньки у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме її інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених вимог та відсутність заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 3 550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього ОСОБА_2 та платоспроможності відповідача ОСОБА_2 , який є працездатною особою, здоровий, має можливість працювати, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, особою з інвалідністю не являється, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_5 має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітня донька ОСОБА_3 потребує такої допомоги.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , угоди про її матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітня ОСОБА_3 опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному нею вищому навчальному закладі, ОСОБА_3 не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, беручи до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 не оспорив зазначений у позові розмір аліментів, тому з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі - 3550 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення останньою 23-х років.

Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,6 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.180-183,191,199,200 Сімейного кодексу України, ст.ст.9,12,13,76-81,137,259,263-265,268, 280-282, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 ) аліменти у твердій грошовій сумі - 3550 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 14 листопада 2023 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання у вищому навчальному закладі Ужгородському національному університеті, тобто до 30 червня 2027 року, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір в дохід держави в розмірі - 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО