БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/107/24
Провадження № 2-н/730/22/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" січня 2024 р. м.Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» звернулось до суду з даною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь 12299,04 грн. - заборгованості за спожиту електричну енергію за об`єктом за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно положень п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як убачається з відповіді № 414630 від 22.01.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру, адресою реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_2 .

Таким чином, з наданої суду інформації вбачається, що боржник за адресою, що вказана в заяві про видачу судового наказу, не зареєстрований.

До заяви додано публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 року № 312, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Положенням п. 13 розділу ХVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Разом із тим, до заяви про видачу судового наказу не додано жодного доказу, який би підтверджував взаємозв`язок ОСОБА_1 із адресою АДРЕСА_1 , як-то: копія договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, заява-приєднання, що підписана споживачем, документів, що підтверджують здійснення оплати за електричну енергію саме ОСОБА_1 , який зареєстрований за іншою адресою, чи іншого документального підтвердження споживання ОСОБА_1 даних послуг, тобто, не надано доказів того, що він є індивідуальним споживачем в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

До заяви не додано будь-яких документів на підтвердження того, що на час утворення заборгованості саме ОСОБА_1 був споживачем вказаних послуг, що йому на праві власності чи користування належить майно за адресою АДРЕСА_1 .

У доданих до заяви документах вказано лише інформацію про заборгованість та періоди її виникнення за особовим рахунком без зазначення будь-якої адреси.

Обов`язок подати суду всі наявні і в належній формі докази покладається саме на заявника. Саме заявник виконує цей процесуальний обов`язок, вільно розпоряджається своїми процесуальними правами та несе ризик наслідків за вчинення чи невчинення процесуальних дій (ст. 12 ч. 4, ст. 13 ч.ч. 1, 2, 3 та інші норми ЦПК України).

За таких обставин, суд не вбачає безспірності утвореної заборгованості, оскільки факт споживання електричної енергії ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 не підтверджується долученими доказами, тобто у порушення п. 4 ч. 2 ст. 163, п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України вимоги заявника не підтверджені обставинами на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За таких обставин, вважаю, що у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію з ОСОБА_1 слід відмовити.

Разом із тим, вважаю за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідності до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Також, слід роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Однак, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-166 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ» у видачі судового наказу за його заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно до ст. 354 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 261 ЦПК України.

Суддя Ріхтер В.В.