Справа № 487/8659/23
Провадження № 2/487/900/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року місто Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Темнікової А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., представника позивачки адвоката Щедрова О.Р., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася 24.11.2023 року до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.02.2022 року зроблено відповідний запис №87. Після розірвання шлюбу позивачці присвоїти дошлюбне прізвище ОСОБА_2 . Стягнути з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 гривень 60 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що через повномасштабне вторгнення російської федерації до України позивачка, будучи вагітною, виїхала до Німеччини. В подальшому, у м. Мюнстер, Німеччина, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 . Наразі позивачка з дитиною проживають в Україні. Між сторонами відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, не мають взаємних прав і обов`язків та усталених сімейних відносин. Позивачка та відповідач спільного господарства не ведуть, окремо ведуть і розподіляють сімейний бюджет. Шлюб носить формальний характер, сенсу підтримувати сімейні відносини позивачка не бачить та не бажає. Примирення є неможливим внаслідок внутрішніх суперечок у сім`ї, які неможливо вирішити.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.11.2023 року було відкрито провадження у справі.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього витрат зі сплати судового збору. Розмір витрат на правничу допомогу вважав завищеним, оскільки, на думку відповідача, позивачка, перебуваючи в Україні, могла самостійно підготовити та подати до суду позов про розірвання шлюбу без звернення за правовою допомогою, а обсяг наданої адвокатом правової допомоги не відповідає визначеній у договорі вартості.

Керуючись ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

Судом встановлено, що 22.02.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) був зареєстрований шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №87 (свідоцтво серії НОМЕР_1 від 22.02.2022 року).

В період шлюбу у подружжя народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між сторонами припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 від 12.10.2024 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №2.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст. 112 СК України.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Таким чином, вище викладені обставини свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін.

Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та не відповідає засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у зв`язку з чим шлюб має бути розірвано.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно платіжного доручення від 13.03.2020 року на виконання ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено 1073 гривні 60 копійок судового збору за подання позовної заяви про розірвання, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду.

Таким чином, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 536 гривень 80 копійок (1073,6 гривень / 2 = 536,80 гривень) підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір №90 від 02.11.2023 року про надання правничої допомоги; платіжна інструкція АТ КБ «Приватбанк» №@2PL192608 від 02.11.2023 року про сплату ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 5000 гривень за надання правової допомоги за договором від 02.11.2023 року; акт від 06.11.2023 року наданих послуг №90 за договором про надання правничої допомоги №90 від 02.11.2023 року; детальний опис наданих послуг від 06.11.2023 року.

За змістом частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем надано не було.

З огляду на критерії дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності, співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката та фактів на підтвердження цих критеріїв (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг) з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 гривень.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 15, 137, 141, 142, 211, 278-279, 263, 264, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 21, 24, 105, 110, 111, 112, 113 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22.02.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управлінні Міністерства юстиції (м. Одеса) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис №87, розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивачки « ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Зобов`язати фінансовий орган - Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (проспект Центральний, 141-В, місто Миколаїв, 54055) повернути ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений на розрахунковий рахунок НОМЕР_4 за квитанцією №4015-0323-3990-2462 від 03.11.2023 року судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, копії квитанції (платіжного доручення), що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 31.01.2024 року.

Суддя А.О. Темнікова