Справа № 452/2666/21 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 22-ц/811/2162/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

за участю секретаря: Назар Х.Б.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування поданої заяви посилався на те, що 12.08.2021 Самбірським міськрайонним судом Львівської області видано судовий наказ у справі № 452/2666/21, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. На думку представника, ОСОБА_3 звернулась до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 не маючи на те жодних матеріально-правових підстав.

10.07.2021 ОСОБА_1 забрав дитину до міста Бровари Київської області з метою отримання консультацій від медичних фахівців щодо проведення реабілітаційних заходів для усунення психо-емоційних розладів дитини та забезпечення її морального, інтелектуального, психічного, фізичного розвитку і соціалізації. З того часу малолітня ОСОБА_4 проживає разом з батьком на території міста Бровари Київської області. Після цих подій сторонами було ініційовано декілька судових справ з приводу визначення місця проживання дитини.

На даний час в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 361/6928/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів і додаткових витрат на дитину та визначення місця проживання дитини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.05.2022 дану справу об`єднано в одне провадження зі справою №361/8355/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

На думку заявника, ОСОБА_3 не належить право вимоги про стягнення аліментів на дитину з огляду на підтверджені факти проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком та існування між батьками спору щодо місця проживання дитини, стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину саме на користь ОСОБА_1 в цивільній справі № 361/6928/21, що унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні.

ОСОБА_3 12.08.2021 безпідставно отримала судовий наказ про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини, який по сьогоднішній день перебуває на примусовому виконанні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021. У зв`язку з накопиченою заборгованістю за судовим наказом, постановою державного виконавця Цахло О.А. від 30.06.2022 у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021 накладено арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 , що, в першу чергу, суперечить інтересам малолітньої дитини, ОСОБА_4 , яка перебуває на його повному утриманні.

Крім того, в ході здійснення виконавчого провадження № 66554081 від 20.08.2021 з ОСОБА_1 в грудні 2021 року було стягнуто грошові кошти в розмірі 7 100,00 грн, які, на думку заявника, підлягають поверненню як безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом відповідно до приписів ч. 4 ст. 432 ЦПК України.

Представник зазначає, що до підстав визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли відсутня матеріальна передумова для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Із врахуванням викладеного, просив суд визнати судовий наказ, виданий 12.08.2021 Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню; стягнути на користь ОСОБА_1 безпідставно одержані стягувачем грошові кошти в розмірі 7 100, 00 грн при здійсненні Броварським ВДВС у Броварському районі Київської області виконавчого провадження № 66554081 від 20.08.2021.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02.06.2023 у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що єдиною обставиною, яка підлягає доказуванню для визнання таким, що не підлягає виконанню, судового наказу № 452/2666/21 від 10.08.2021 є підтвердження факту проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 .

При цьому заявником об`єктивно доведено та підтверджено належними доказами факт проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком на території м. Бровари Київської області та наявність між батьками спору про місце проживання дитини, що в свою чергу, свідчить про безпідставність вимог про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , яка проживає окремо від дитини.

Так, з 10.07.2021 малолітня дитина ОСОБА_4 проживає разом з батьком на території міста Бровари Київської області.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2021 року було задоволено заяву представника ОСОБА_3 про забезпечення позову в цивільній справі № 361/8355/21 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 забезпечувати побачення та спілкування ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вказує на факт проживання дитини разом із батьком.

Таким чином, ОСОБА_3 не належить та не належало починаючи з 10.07.2021 право вимоги про стягнення аліментів на дитину з огляду на підтверджені факти проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з батьком та існування між батьками спору щодо місця проживання дитини та стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину саме на користь ОСОБА_1 в цивільній справі № 361/6928/21, що унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні.

Станом на день подання апеляційної скарги на примусовому виконанні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021 перебуває оскаржуваний судовий наказ. У зв`язку з накопиченою заборгованістю за безпідставно отриманим судовим наказом постановою державного виконавця Цахло О.А. від 30.06.2022 у виконавчому провадженні № 66554081 від 20.08.2021 було накладено арешт на банківські рахунки ОСОБА_1 , що суперечить інтересам малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває на його повному утриманні.

Просить ухвалу скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення заяви.

Від ОСОБА_3 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 16.07.2021 звернулась до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10.08.2021 Самбірським міськрайонним судом Львівської області було видано судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного судового наказу за нововиявленими обставинами. Постановою Львівського апеляційного суду від 11.07.2022 ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26.11.2021 залишено без змін.

При цьому апеляційним судом встановлено, з дня народження і до ІНФОРМАЦІЯ_2 дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з матір`ю ОСОБА_3 у м. Самбір Львівської області. До дня постановлення судового наказу та на даний час відсутнє рішення суду, яке б набрало законної сили про визначення місця проживання дитини з батьком. Місце проживання дитини змінилося на м. Бровари з батьком після 11.07.2021, коли батько зустрівся з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та не повернув її матері. На час видачі судового наказу згідно висновку органу опіки і піклування Самбірської міської ради від 20.07.2021 визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Вказане рішення є чинним до ухвалення судового рішення у справі про визначення місця проживання дитини.

Станом на час розгляду цієї справи в суді, відсутнє судове рішення про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з кимось із батьків. Висновок органу опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області від 20.07.2021, затверджений рішенням Виконкому Самбірської міської ради, є чинним і не скасований.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно до частини 5. ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання судового наказу, таким що підлягає виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, на момент подачі ОСОБА_3 заяви до суду про видачу судового наказу 16.07.2021 та на момент видачі судового наказу 10.08.2021 між сторонами не існувало юридичного спору про визначення місця проживання дитини. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Самбірської міської ради Львівської області від 20.07.2021, затверджене рішенням Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області 07.09.2021, місце проживання ОСОБА_4 визначено разом з матір`ю ОСОБА_3 . Рішення суду про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 на даний час не прийнято.

Судовий наказ, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 10.08.2021 за заявою ОСОБА_3 не був виданий помилково, він є діючим та не скасований. Відомості про те, що сторони примирились відсутні, також немає даних, що обов`язок боржника відсутній, або ним добровільно виконаний, чи з інших причин припинений.

Колегія суддів звертає увагу, що закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 26.01.2024

Головуючий

Судді