Справа № 373/915/23
Номер провадження 2/373/37/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

за участю секретарки Киришун Ю.В.

розглянув цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування Циблівської сільської ради, орган опіки та піклування Корецької міської ради про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокатка Підгайна Н.Й. звернулась до суду з вимогами: визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 ; припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , які стягуються на підставі судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області № 373/233/22 2-н/373/33/22 від 23.05.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, однак, оскільки вона зловживає спиртними напоями та своєю аморальною поведінкою негативно впливає на процес виховання сина, позивач 29.04.2022 забрав сина до себе. Позивач має постійне місце роботи та проживання, спиртними напоями не зловживає. Дитині забезпечені усі умови для розвитку, позивач відповідально ставиться до виконання батьківського обов`язку. Разом з тим, з позивача за заявою відповідачки стягуються аліменти на утримання сина, які відповідачка використовує на власні потреби.

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічними вимогами: визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 разом з матір`ю ОСОБА_1 ; у задоволенні позову про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 відмовити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з моменту народження син проживав разом з нею. У кінці квітня 2022 року, за спільним рішенням, батько забрав сина до себе, оскільки в цей час на території Київської області тривали активні бойові дії і таке рішення відповідало в першу чергу інтересам дитини, забезпечувало йому захист, навчання та безпеку життю і здоров`ю. Однак з квітня 2022 року син проживає не з батьком, а з бабусею - матір`ю позивача, яка не може замінити дитині батьків. Вважає, що для сина буде краще жити разом з матір`ю, а також зі старшим братом. Зазначає, що підтримує з сином дружні стосунки, має тісний психологічний зв`язок, у неї вдома створені всі умови для проживання та розвитку дитини, вона має стабільний дохід, спиртними напоями не зловживає. Батько дитини, за час проживання сина з нею, участі у його вихованні та забезпеченні не приймав, тому вона звернулась до суду із заявою про стягнення з нього аліментів на утримання сина.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представниця позивача вказує, що позивач забрав сина вже після звільнення території Київської області від російських військ, а отже це не було спільним рішенням сторін. Крім того, син виховується батьком, вони проводять разом дозвілля, батько здійснює оздоровлення сина, організовує навчальні подорожі, фінансує його поточні потреби. Відповідачка навчанням сина не займалась, що відображається в записах щоденника учня 3-го класу, а також не має стабільного доходу, про який зазначає.

ОСОБА_1 у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву заперечує щодо доводів відзиву.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою від 01.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

06.06.2023 до суду надійшла заява представниці позивача про усунення недоліків.

06.06.2023 представниця позивача направила до суду клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою від 07.06.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за загальними правилами позовного провадження в підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог:орган опіки та піклування Циблівської сільської ради, орган опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації.

06.07.2023 до суду надійшла заява Циблівської сільської ради про визнання позову ОСОБА_1 та про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування Циблівської сільської ради.

06.07.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 .

Ухвалою від 07.07.2023 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву та об`єднано позовні вимоги в одне провадження.

18.07.2023 до суду надійшла заява від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Корецької міської ради про розгляд справи без їх участі.

25.07.2023 до суду надійшов відзив представниці ОСОБА_5 на зустрічну позовну заяву.

08.09.2023 до суду надійшла відповідь на відзив за зустрічним позовом.

17.10.2023 до суду надійшло клопотання представниці ОСОБА_5 про витребування доказів.

Ухвалою від 17.10.2023 задоволено клопотання представниці ОСОБА_5 про витребування доказів.

Ухвалою від 31.10.2023 справу призначено до судового розгляду.

15.11.2023 у судовому засіданні заслухано думку ОСОБА_3 щодо позовних вимог та обставин справи.

27.11.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та рішення виконавчого комітету Циблівської сільської ради про затвердження зазначеного висновку.

Ухвалою від 05.12.2023 постановлено витребувати від Виконавчого комітету Циблівської сільської ради документи, що були підставою ля реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 .

Судом досліджені докази та встановлено наступні обставини:

З копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , виданого 03.07.2013 Виконавчим комітетом Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, актовий запис №6, вбачається, що його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 підтверджується копією відповідної довідки від 29.04.2022 №5608-.

Місце проживання та умови такого проживання ОСОБА_3 підтверджуються копіями довідки Новокорецького старостинського округу рівненської області від 11.05.2023 №20-01-15/191 про проживання без реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також акту обстеження житлово-побутових умов від 11.05.2023 №31. Зазначеним документами підтверджується, що за цією адресою проживають також позивач та його мати - ОСОБА_6 .

Обставини стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , де стягувачем є відповідачка, підтверджується постановою старшого державного виконавця Переяславського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ) Павлюченко М.А. про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 від 06.06.2022. При цьому, вбачається, що судовий наказ про стягнення аліментів було видано 23.05.2022, починаючи з 16.05.2022.

Також, державним виконавцем було складено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.08.2022 у ВП НОМЕР_4.

З відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 12.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2022 по травень 2023 року отримувалися доходи.

З копії характеристики учня 4-Б класу ЗЗСО «Корецька гімназія» Корецької міської ради ОСОБА_3 вбачається, що він навчається у закладі з 01.09.2022, гарно характеризується, мати ОСОБА_7 з ним не спілкується, в його вихованні участі не бере, з класним керівником на зв`язок не виходила, на батьківські збори не з`являлася.

У копії довідки КЗ «Мистецька школа» від 18.05.2023 №152 зазначається про те. Що ОСОБА_3 навчається у 1 класі КЗ «Мистецька школа» Корецької міської ради по класу гітари.

З копій ваучера № 2258397 на резервацію номера в готелі на двох осіб, Єгипет, паспорта громадянина України ОСОБА_3 для виїзду за кордон, а також фотографій вбачається, що позивач з сином з 07.01.2023 по 14.01.2023 перебували на відпочинку в Арабській Республіці Єгипет.

З характеристики учня Хоцьківської гімназії Циблівської сільської ради ОСОБА_3 (без номера та дати) вбачається, що він навчався у школі з 02.09.2019 по 28.10.2022. Його мама приділяла належну увагу вихованню сина, систематично відвідувала школу, цікавилася не лише успіхами сина, але й справами класу тощо. Брала активну участь в класних батьківських зборах. Від мами хлопчик отримував любов та увагу, вона турбується про всебічний розвиток дитини, у часи дозвілля сім`я подорожувала, підтримувала спортивні здібності хлопчика.

Відповідно до копій договорів купівлі-продажу житлового будинку від 25.01.2020 №37 та №38 ОСОБА_1 прийняла у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,1295 га по АДРЕСА_2 . У п. 8 та п. 4 цих договорів зазначається, що житловий будинок та земельна ділянка (відповідно) купуються за письмової згодою чоловіка покупця - ОСОБА_1 , справжність підпису якого засвідчено на заяві приватного нотаріуса.

У довідках Виконавчого комітету Циблівської сільської ради від 29.06.2023 №151 та від 04.09.2023 № 213 про склад сім`ї зазначається, що у житловому приміщенні по АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 (наймач, співвласник), ОСОБА_3 (син, зареєстрований, але не проживає) та ОСОБА_8 (син, проживає, але не зареєстрований).

У копії свідоцтва про народження, виданого 14.05.2007 Виконавчим комітетом Хоцьківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, зазначено про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 .

З копії податкової декларації платника єдиного податку - ФОП ОСОБА_1 від 11.01.2023 вбачається, що у 2022 році вона отримувала доходи.

В актах від 02.07.2023 депутатів Циблівської сільської ради ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазначається, що вони знають позивачку, яка проживає по АДРЕСА_2 . Її чоловіка бачать зрідка. Зазначається, що ОСОБА_1 не допомагав матеріально ОСОБА_11 і вона «все тягне на собі».

В.о. старости Циблівської сільської ради ОСОБА_12 надано довідку-характеристику від 26.06.2023 №145 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої вона зарекомендувала себе з позитивного боку, не конфліктна, з повагою ставиться до людей старшого віку, перебуває у дружніх відносинах з сусідами. Має двох дітей. Зі її слів син ОСОБА_3 тимчасово проживає з бабусею в с. Новий Корець Рівненської області. Спиртними напоями не зловживає, наркотичних речовин не вживає.

З копій щоденників учня 3-го класу Хоцьківської ЗОШ І-ІІ ступенів, учня 4-Б класу Корецької гімназії ОСОБА_3 вбачається, що він навчався у 3 та 4 класах цієї школи.

Відповідний статус ОСОБА_1 підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій НОМЕР_1 від 04.04.2016.

Копіями рішення ДПС України ГУ ДПС у Київській області №6/10-36-13-06-27 про опис майна у податкову заставу, податкової вимоги від 31.05.2023 №0-1036, детального розрахунку суми податкового боргу до податкової вимоги 31.05.2023 №0-1036 підтверджується наявність у відповідачки у визначений час податкової заборгованості.

З копії довідки КНП «Корецька міська лікарня» Корецької міської ради Рівненської області від 15.05.2023 вбачається, що ОСОБА_3 з 08.05.2023 по 15.05.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні.

Копіями фіскальних чеків від 09.08.2023, 13.08.2023, 01.10.2023, 09.05.2023, 11.05.2023, 02.05.2023 підтверджуються обставини придбання позивачем медичних препаратів, дитячого одягу, мобільного телефону, канцелярського приладдя.

В акті обстеження житлового будинку по АДРЕСА_2 від 04.09.2023 зазначається про те, що за вказаною адресою відповідачка проживає з 2015 року. Разом з нею проживає її син ОСОБА_8 . З 2015 року орендувала цей будинок та на той момент проживала там зі своїми дітьми та чоловіком.

З копії кредитного договору №1933 від 20.12.2019, укладеного між Київським обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі та ОСОБА_1 , вбачається, що відповідачці надано кредит на суму 200000 грн на строк 20 років для придбання житлового будинку по АДРЕСА_2 .

З п. 8 копії попереднього договору купівлі-продажу від 19.12.2019 №2355 вбачається, що відповідачка на момент його укладення перебувала у шлюбі із позивачем та він надав згоду на придбання житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Довідка виконавчого комітету Циблівської сільської ради від 04.09.2023 № 214 стосується осіб, які проживають у будинку АДРЕСА_3 : ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

У довідці Хоцьківської гімназії від 05.09.2023 №17 зазначається, що ОСОБА_3 навчався у цій гімназії в період з 02.09.2019 по 28.10.2022.

Копії свідоцтв досягнень учня 1, 2 класу Хоцьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 підтверджують показники його навчання у 2019-2021 роках.

З характеристики вихованця Хоцьківського ДНЗ «Сонечко» ОСОБА_3 від 05.09.2023 вбачається, що він відвідував цей заклад з 22.09.2015. Мати брала участь в житті і розвитку сина, він був забезпечений усіма засобами для навчання та розвитку. Дитина врівноважена, ввічлива, всебічно розвинена, відповідала своєму віку і розвитку.

В акті обстеження житлового будинку по АДРЕСА_2 від 31.07.2023, складеному депутатом Хоцьківської сільської ради Коваленко М.В. зазначається, що ОСОБА_1 разом з відповідачкою та її синами не проживав з 2021 року, участі у вихованні дитини не брав, оскільки приїжджав тільки на вихідні. Працював в інших населених пунктах. Зі слів відповідачки відповідач матеріальної допомоги не надавав, яка за дитиною дбала та доглядала. Заради безпеки сина дозволила його виїзд у м. Корець.

З листа-відповіді Бориспільського РТЦК від 14.08.2023 №1/2544 вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу з 31.01.2015 по 16.04.2016. 31.03.2022 викликався по телефонному режимі для призову по мобілізації, як резервіст військової частини. У розшуку не перебуває.

З довідки КНП «Корецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Корецької міської ради від 27.09.2023 №251 та скрін-шот електронної медичної картки з МІС вбачається, що ОСОБА_3 з 21.07.2022 є пацієнтом лікаря-педіатра КНП «Корецький центр ПМСД» та з того часу батько дитини - ОСОБА_1 8 разів звертався з дитиною до лікаря з приводу захворювань та проходження огляду.

З копії характеристики ОСОБА_1 , виданої старостою Новокорецького старостинського округу від 27.09.2023 №30, вбачається, що ОСОБА_1 характеризується добре, скарг на його поведінку не надходило.

З копія свідоцтва про право власності серії СТА711324 від 16.10.2015, на житловий будинок по АДРЕСА_1 , вбачається, що він належить ОСОБА_6 .

У копії характеристики ОСОБА_1 , виданої ТОВ «ЛФЗ ШТАРК» 29.09.2023, зазначено, що він обіймає посаду технолога з 03.04.2019. Зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований працівник. Може виконувати завдання понад норму. Неодноразово нагороджувався грошовими преміями й почесними грамотами.

Листом-відповіддю ТОВ «Європейський інститут залежностей «Медичний центр «Адомед» від 07.08.2023 №347 на адвокатський запит щодо надання інформації про можливе лікування у закладі ОСОБА_1 від алкоголізму вказано про неможливість надання конфіденційної інформації про стан здоров`я та лікування осіб.

З листа-відповіді ТОВ «ЄІЗ» МЦ «АДОМЕД» від 24.10.2023 №384 на ухвалу суду щодо витребування інформації про можливе лікування у закладі ОСОБА_1 від алкоголізму з 01.01.2021 до 24.02.2022 вбачається, що частина історій хвороб та інша медична документація була втрачена

Рішенням виконавчого комітету Циблівської сільської ради від 20.11.2023 №628 затверджено висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини.

У висновку виконавчого комітету Циблівської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини зазначено, що стан здоров`я ОСОБА_1 , матеріальний стан, її батьківський потенціал на сьогоднішній день не є перешкодою у вихованні та догляді за сином, тому потреби у бабусиній опіці зараз немає.

З досліджених документів, що стали підставою для реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , (у копіях: заява власника житла - ОСОБА_1 про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання; повідомлення про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_1 ; договір купівлі-продажу житлового будинку серії НОЕ515810 від 25.01.2020; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197646972від 25.01.2020; платіжна інструкція «ПриватБанк» №0..1 від 29.06.2023; заява про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 від 01.09.2020 №84/20) вбачається, що при знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 це було здійснено за заявою ОСОБА_1 без згоди ОСОБА_1 .

Норми права, застосовані судом:

Статтю 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

У ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частинами 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Частинами 1, 5 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1 , 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами 2, 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Частинами 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 цього Закону).

Згідно зі ст. 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Частинами 1, 2, 4, 7, 8 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Згідно з ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка судом аргументів сторін та доказів:

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ вказав, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц зазначено, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 754/16535/19, крім висновків, про які вказано у попередній постанові, зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 623/349/19 зазначається, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюбні відносини, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Оцінюючи аргументи сторін та досліджені судом докази суд, зважаючи на вищенаведені норми права, практику ЄСПЛ та ВС, при вирішенні позовних вимог керується якнайкращими інтересами дитини.

Системний аналіз приписів ст. 3, 141, 157, 160, 161 СК України, ст. 19 ЦК України, а також Законів України «Про охорону дитинства», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у контексті змістовного наповнення поняття визначення місця проживання дитини дає підстави виснувати, що інститут визначення місця проживання дитини урегульовує питання не стільки адреси місця проживання дитини, скільки визначає того з батьків, які проживають окремо, проживання з яким у більшій мірі забезпечуватиме інтереси дитини, як щодо належних умов проживання, так й інших елементів нормального розвитку дитини, як то харчування, навчання, лікування, соціальне спілкування тощо.

Наділення такої особи (того з батьків, з ким проживає дитина) певним додатковим обсягом прав поєднано з покладенням додаткових обов`язків задля забезпечення таких інтересів дитини.

При цьому, звуження прав того з батьків, з яким дитина не проживає, відбувається лише у виключних випадках та в обсязі, необхідному для забезпечення інтересів дитини, без покладення додаткових обов`язків, а, подекуди, й зі зняттям деяких.

З досліджених судом доказів вбачається, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі з 21.03.2013 по 28.03.2022. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_15

ІНФОРМАЦІЯ_3 сторони придбали будинок у с. Хоцьки, власником якого зазначено відповідачку. При цьому, з досліджених доказів вбачається, що цей будинок було придбано сторонами під час шлюбу у тому числі за кредитні кошти. У зв`язку з цим, з огляду на приписи ст. 60, 61, 65, 68 СК України, зазначений будинок є спільною сумісною власністю сторін, про що було відомо відповідачці, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу будинку отримувалась письмова згода позивача на це, про що зазначено у договорі.

01.09.2020 місце проживання позивача було зареєстровано за адресою розташування зазначеного будинку - АДРЕСА_2 .

29.06.2023 за заявою відповідачки виконкомом Циблівської сільської ради було знято позивача з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. При цьому вбачається, що такі дії не відповідають приписам законодавства, оскільки позивач є співвласником зазначеного будинку, що дає йому право бути зареєстрованим за адресою розташування належного йому житла.

Зазначене дає підстави для висновку, що позивач має у своїй власності та може користуватися будинком АДРЕСА_2 .

Суд визнає недопустимими відомості, зазначені в актах депутатів Циблівської сільської ради, від 02.07.2023, щодо того, що позивач у вихованні дітей участі на брав та матеріально не допомагав, оскільки за змістом це є поясненнями осіб (сусідів): ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що оформлені не у спосіб, визначений ЦПК України, та ці особи не допитувалися у визначеному законом порядку щодо тих обставин, про які зазначено у цих актах.

З пояснень сторін, а також ОСОБА_3 , наданих у судових засіданнях, вбачається, що з моменту переїзду ОСОБА_3 до с. Новий Корець Рівненського району Рівненської області відповідачка не відвідувала сина жодного разу. Посилання відповідачки, як причину такої поведінки, що вона не мала для цього коштів, а також відсутність у цьому населеному пункті місця для ночівлі, суд оцінює як безпідставні. Зокрема, з наданих відповідачкою пояснень, у тому числі представникам органу опіки та піклування Циблівської сільської ради (служби у справах дітей і сім`ї), а також документів, долучених нею до матеріалів справи, вбачається, що відповідачка має стабільний заробіток. При цьому, як у с. Новий Корець, такі і в найближчих населених пунктах до нього, наявна можливість тимчасової оренди житла. Посилання щодо неможливості залишити старшого сина самого також не виправдовують невжиття відповідачкою жодних дій щодо спілкування зі своїм сином ОСОБА_7 протягом тривалого часу.

ОСОБА_3 у суді повідомив, що від матері його забрав батько, оскільки її поведінка тоді була неадекватною, пригнічувала та негативно впливала на його психоемоційний стан. Це відбувалося через те, що вона була часто у стані сп`яніння. Він і зараз не хоче згадувати ті ситуації. ОСОБА_3 бажає проживати з батьком у с. Новий Корець. Він там відвідує школу, має товаришів. Мати протягом його перебування у с. Новий Корець до нього не приїжджала, дзвонила зрідка. Повернення до матері у с. Хоцьки ОСОБА_3 сприймає негативно.

Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Циблівської сільської ради щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 від 20.11.2023 суд бере до уваги пояснення щодо нього, надані представницею цього органу у судовому засіданні, згідно з якими опитування позивача та ОСОБА_3 не здійснювалося, оскільки використовувалися матеріали, що надійшли від органу опіки та піклування Корецької міської ради. При цьому, зазначені матеріали суду не надавалися.

Хоча висновок обґрунтовано у тому числі тим, що у будинку АДРЕСА_2 зареєстрована відповідачка разом із сином ОСОБА_3 та фактично проживає без реєстрації старший син відповідачки - ОСОБА_8 , з огляду на вищенаведені обставини, береться до уваги, що зняття з реєстрації місця проживання позивача за вказаною адресою відбулось безпідставно і на даний час зазначений будинок належить позивачу на праві спільної сумісної власності разом із відповідачкою.

Судом береться до уваги те, що при підготовці цього висновку органом опіки та піклування не здійснювалось опитування позивача та ОСОБА_3 , а враховано лише пояснення відповідачки. При цьому висновок щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з відповідачкою зроблено лише на підставі обстеження 17.11.2023 матеріально-побутових умов проживання сім`ї за місцем проживання відповідачки, її пояснень, а також того, що батько (позивач) «працює в сусідній області в м. Луцьк (за 150 км від с. Новий Корець) і з`являється тільки на вихідні дні, свого житла і місця реєстрації немає, щоденним доглядом та вихованням дитини займається бабуся», «стан здоров`я матері ОСОБА_1 , матеріальний стан, її батьківський потенціал на сьогоднішній день не є перешкодою у вихованні та догляді за її сином. Тому потреби у бабусиній опіці зараз немає».

Крім того, з досліджених доказів вбачається, що відповідачка звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_7 після того, як він переїхав до села Новий ОСОБА_16 разом із батьком. Відповідачка зазначений судовий наказ подала для примусового виконання до державної виконавчої служби, у зв`язку з чим 06.06.2022 було відкрито виконавче провадження, в якому відповідачка є стягувачем. У зв`язку з цим державним виконавцем також складено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 26.08.2022, де стягувачем є відповідачка, а боржником позивач. При цьому, як вбачається з пояснень сторін та їх сина ОСОБА_7 , з того часу останній весь час проживав разом з батьком та не перебував на утриманні матері.

Зазначене дає підстави для висновку, що відповідачка ввела суд в оману при зверненні із заявою про видачу судового наказу, що її син проживає разом з нею, а не з позивачем, а також вона набула можливості отримувати аліменти від позивача на утримання сина ОСОБА_7 , хоча підстави для цього на той час були відсутні. При цьому вона не тільки матеріально не допомагала в утриманні сина, але й не проявляла належної ініціативи щодо спілкування з ним.

Оцінюючи ставлення батьків до виховання їх сина, суд дійшов висновку, що дослідженими доказами підтверджується прагнення позивача забезпечити найкращі інтереси дитини як щодо забезпечення безпечним та комфортним житлом, так і навчання, лікування, дозвілля тощо. Характер роботи позивача впливає на кількість часу, який він може приділити синові, але, зважаючи на встановлені судом обставини, не перешкоджає належним чином реалізовувати свої батьківські права та виконувати обов`язки і, в умовах сьогодення, дозволяє матеріально забезпечувати сім`ю.

Поведінка відповідачки як на момент виїзду ОСОБА_3 до місця проживання позивача у с. Новий Корець, так і в подальшому, у тому числі протягом слухання цієї справи, не свідчить про щирий прояв інтересу з її боку до виховання сина ОСОБА_7 . Будь-яких поважних причин, які б обумовлювали тривале уникнення спілкування відповідачки з сином, не встановлено. При цьому встановлено обставини, які свідчать про вчинення дій, спрямованих на порушення прав позивача. Будь-яких доказів щодо наявності підстав вважати, що ОСОБА_3 буде краще жити разом зі старшим братом, суду не надано.

Суд відкидає як безпідставне посилання відповідачки на звернення позивача із позовом «в той час, як Бориспільський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, де він стоїть на військовому обліку, викликає його для призову по мобілізації у війська, а він не з`являється», оскільки, відповідно до того ж листа ТЦК, на який посилається сторона відповідачки, позивач «31.03.2022 викликався в телефонному режимі» та «у розшуку не перебуває», інших доказів вчинення дій, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», щодо позивача суду не надано, а також зважаючи на те, що це питання не охоплюється предметом позову.

Крім того, з огляду на посилання сторони відповідачки на те, що рішення у цій справі «необхідно» позивачу для можливого ухилення від мобілізації та/чи виїзду за кордон, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з пояснень сторони відповідачки, на її думку та думку її представника позивач хоче скористатися приписом абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Проживання батьків окремо, розірвання між ними шлюбу, визначення місця проживання дитини з одним із батьків можуть бути елементами, але не є достатніми для визначення самостійності виховання батьком дитини.

Обов`язковим елементом для встановлення обставин самостійності виховання батьком дитини є підтвердження однієї з обставин: смерті матері (визнання її безвісти зниклою або оголошення померлою), позбавлення її батьківських прав, відібрання в неї дитини без позбавлення її батьківських прав, неможливість матері за станом здоров`я брати участь у вихованні дитини. Тобто мають існувати такі обставини, які свідчать про те, що лише батько дитини забезпечує реалізацію батьківських прав у зв`язку з неможливістю або ухиленням матері від їх реалізації.

Зважаючи на викладене, з огляду на зміст позовних вимог та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із батьком само по собі не створює умов для застосування положень абз. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до позивача.

Перелік осіб, які мають право перетинати державний кордон України, у тому числі у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану, визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Визначення місця проживання дитини з батьком у цих Правилах не зазначається як підстава для перетинання державного кордону громадянами України.

Крім того, суд враховує, що «пересторога» однієї зі сторін щодо можливого застосування приписів законодавства у правовідносинах, врегульованих вищенаведеними нормативно-правовими актами, не може обмежувати право на звернення до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

При цьому, визначення місця проживання дитини з одним з батьків не обмежує іншого у реалізації батьківських прав та виконання обов`язків, у тому числі шляхом визначення способів участі у вихованні дитини за наявності відповідного спору.

З огляду на те, що судом встановлено безпідставність звернення відповідачки до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_7 , а також наявності підстав для визначення місця проживання останнього разом з позивачем, підлягає припиненню стягнення аліментів з позивача на утримання сина ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , які стягуються на підставі судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.05.2022 у справі № 373/233/22.

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1095 (одна тисяча дев`яносто п`ять) грн 07 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ;

Орган опіки та піклування Циблівської сільської ради, , місцезнаходження: вул.Шевченка, 41, с.Циблі, Боритспільський район, Київська область, 08454;

Орган опіки та піклування Корецької міської ради, , місцезнаходження: пл.Київська, 5, м.Корець, Рівненський район, Рівненська область, 34700;

Повне рішення складено 19.01.2024.

Суддя: Д. В. Свояк