Провадження №2/751/37/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - Павлова В.Г.,

при секретарі - Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, припинення нарахування платежів та автоматичного зняття коштів -

за участі сторін:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

представник відповідача - Рожко С.М.

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції учасників справи.

1.1 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним та розірвання кредитного договору №SAMDNWFC8 від 02.09.2023 р. на суму 73000 грн, укладеного між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; припинення нарахування відсотків за кредитним договором №SAMDNWFC8 від 02.09.2023 р. на суму 73000 грн, укладеного між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 ; скасування раніше нарахованих платежів і заборгованості за ОСОБА_1 .

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваний кредитний договір нею не укладався, а протиправне заволодіння, перерахунок та фактичне зняття кредитних коштів здійснювалось поза її волею іншою особою.

1.2 Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якій заперечував щодо задоволення позовних вимог. Узагальнений зміст заперечень зводиться до того, що при укладенні оспорюваного кредитного договору був вчинений простий електронний підпис позивача з використанням ОТП-паролю.

ІІ. Заяви (клопотання) та пояснення учасників справи.

2.1 В підготовчому судовому засіданні протокольною ухвалою суду від 11.01.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової-фоноскопічної експертизи.

2.1 В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали і наполягали на їх задоволенні.

2.2 Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

3.1 Ухвалою суду від 09.04.2021 р. відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання.

3.2 Ухвалою суду від 11.01.2024 р. справу призначено до судового розгляду.

3.3 Судом, на виконання вимог п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України, було роз`яснено учасникам судового процесу про наслідки вчинення або ж невчинення ними процесуальних дій.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

4.1 07.09.2021 р. ОСОБА_1 підписала Анкету-заявку про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк».

4.2 02.09.2023 р. між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» в електронному вигляді було укладено Договір про надання банківських послуг кредитний договір та випущена платіжна картка Digital-картка «Універсальна».

При укладанні оспорюваного договору був використаний простий електронний підпис з використанням ОТП-паролю.

4.3 Згідно виписки по картці АТ КБ «ПриватБанк» 02.09.2023 р. через Приват24 з рахунку ОСОБА_1 було здійснено перекази на ім`я ОСОБА_3 на загальну суму 72 464 грн 05 к.

4.4 Витягом з ЄРДР за №0003342 підтверджується внесення слідчим ЧРУП ГУНП в Чернігівській області кримінального провадження за ч.4 ст.190 КК України та початок досудового розслідування відповідно до вимог ст.214 КПК України.

4.5 Згідно інформаційної довідки ЧРУП ГУНП в Чернігівській області, невстановлена особа, яка об`єктивно причетна до заволодіння 02.09.2023 р. грошовими коштами ОСОБА_1 з банківського рахунку, на момент вчинення злочинного посягання перебувала в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

V. Оцінка Суду.

5.1 Предметом розгляду в даній справі є вимога, зокрема, про визнання недійним кредитного договору з підстав оформлення його за відсутності волевиявлення позивача, тобто з підстав порушення ч.3 та ч.5 ст.203 ЦК України.

5.2 Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд звертає увагу на те, що згідно ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

5.3 Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

5.4 Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

5.5 З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205,207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

5.6 Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

5.7 Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про електрону комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема, шляхом подання заявки на веб-сайті відповідача.

5.8 Згідно із частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

5.9 Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

5.10 Суд звертає, що позивачем при підписанні анкети-заяви від 07.09.2021 р. між сторонами була укладена угода про використання простого електронного підпису. Зокрема, сторони погодили можливість використання при здійсненні будь-якої операції та правочинів використовувати ОТП-пароль як простий електронний підпис за умови введення цифрової послідовності на фінансовий номер клієнта +01.

В конкретному випадку при укладенні оспорюваного договору від 02.09.2023 р. був використаний простий електронний підпис ОСОБА_1 з використання ОТП-паролю, що відповідає умовам укладеної сторонами угоди та вимогам ст.207 ЦК України та ЗУ «Про платіжні послуги», ЗУ «Про електронну комерцію».

5.11 Суд наголошує, що наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється їхня воля.

Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, позивач належним чином був ознайомлений із умовами надання коштів, доказів протилежного матеріали справи не містять, та позивачем таких доказів суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.

5.12 Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підстав для визнання спірного договору недійсним суд не вбачає, оскільки, останній, вчинено з підстав повного виконання сторонами умов договору з дотриманням основних засад вчинення правочинів та у відповідності до вимог діючого законодавства України, що підтверджується наявними у справі доказами.

Перевіряючи обґрунтованість вимоги щодо розірвання оспорюваного кредитного договору суд враховує, що згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

5.13 Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України.

5.14 З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач свої обов`язки згідно умов кредитного договору виконав у повному обсязі, а відтак позивачем не доведено допущення банком істотних порушень оспорюваного договору та наявність правових підстав для його розірвання в порядку ч.2 ст.651 ЦК України.

Факт звернення позивача до правоохоронних органів не може бути розцінене як належний та допустимий доказ обґрунтованості позовних вимог, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення під час укладання спірного договору перевіряється правоохоронними органами в рамках розслідування кримінального провадження.

В задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання припинення нарахування відсотків та скасування заборгованості суд вважає за необхідне відмовити з підстав необґрунтованості.

Інші зазначені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог, з огляду на обов`язки клієнта, що визначені п.2.1.4.12.9 та п.2.1.4.12.5 Умов та Правил надання банківських послуг, не спростовують вище наведені висновки суду.

5.15 Враховуючи викладене, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, а також приймаючи до уваги те, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів, які б у своїй сукупності дали б змогу дійти висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним, та порушення прав позивача, як споживача послуг, а тому суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає позовні вимоги безпідставними, недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

VІ. Розподіл судових витрат.

6.1 Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

6.2 З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.81,141,247,265,268,273,280,ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору, припинення нарахування платежів та автоматичного зняття коштів - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д).

Суддя В.Г.Павлов