Справа № 505/8/24
Провадження 2-з/505/12/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 року Суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

На електронну адресу Котовського міськрайонного суду Одеської області, надійшла заява адвоката Непомнющого Олександра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що ним до Котовського міськрайонного суду Одеської області подано заяву в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вищевказана заява обґрунтована тим, що 16.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на загальну грошову суму у розмірі 70 520 грн. 00 коп. відповідачка грошові кошти в обумовлений строк в повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим в неї перед позивачем з`явилась заборгованість у розмірі 41702,30 грн.

Як зазначив представник заявника згідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2 володіє житловим будинком АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м. та земельною ділянкою за кадастровим номером :02:001:0220 площею 0.148 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в телефонних розмовах ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1 про те, що не збирається повертати останньому борг за наявним договором позики грошей, наявне майно збирається переоформити на близьких родичів та таким чином має намір уникнути від належної цивільної відповідальності.

Заявник просить суд накласти арешт на житловий юудинок АДРЕСА_1 загальною площею 42,2 кв.м., житловою площею 30,6 кв.м., який належить ОСОБА_2 на підставі права власності, розмір частки 1/1, також накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :02:001:0220 площею 0.148 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі права власності розмір частки 1/1, як забезпечення в майбутньому виконання рішення суду щодо стягнення із відповідача суми боргу.

Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову з таких підстав.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

До заяви про забезпечення позову, не додано будь-яких доказів на підтвердження порушення відповідачем прав позивача.

Заявником не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, у цій справі, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, натомість відповідачка частково повернула позивачу грошові кошти, наведений заявником власний аналіз є лише його припущенням щодо можливості вчинення відповідачем дій.

Також заявником не долучено до заяви інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо власника майна.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, беручи до уваги обов`язок суду враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи викладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів наданих заявником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог у майбутньому, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись вимогами статтями 149,154, 157, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.В.Павловська