КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 662/1215/19

провадження № 22-ц/824/1605/2024

27 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Колесніченко М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» про повернення вкладу, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Коцюрби Олексія Вікторовича на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2023 року в складі судді Кравчук Ю. В.,

встановив:

28.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - АТ КБ "ПриватБанк") про повернення вкладу.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського депозитного вкладу №SAMDN6736 від 17.05.2004 у національній валюті на строк 12 місяців, а також №SAMDN2696 від 29.01.2007 у валюті євро на строк 12 місяців.

Відповідно до умов договору термін зберігання внесків становив 12 місяців.

Після закінчення терміну дії договору ОСОБА_1 звернувся із заявою про повернення вкладів, проте у поверненні вкладу було безпідставно відмовлено.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд позов задовольнити, стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь:

- суму заборгованості за договором банківського вкладу копілка №SAMDN2696 від 29.01.2007 у розмірі 3 693,83 євро;

- суму заборгованості за договором банківського вкладу копілка №SAMDN6736 від 17.05.2004 у розмірі 44 617,70 грн.

До участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача протокольною ухвалою суду від 09 червня 2021 року залучено ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон».

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2023 року вказаний позов задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором банківського вкладу №SAMDN2696 від 29 січня 2007 року у розмірі 3 693 євро 83 євроцента.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу за договором банківського вкладу №SAMDN6736 від 17 травня 2004 року у розмірі 41 384, 40 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

16.10.2023 представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Коцюрба О. В. на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог з підстав неповного з`ясування та недоведеності обставин, що мали значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинами справи, порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Свої доводи обґрунтовує тим, що даний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові.

Зазначив, що належним відповідачем у справі є ТОВ «Фінансова Компанія «Фінілон», на яке банком переведено борг згідно з умовами про переведення боргу від 17 листопада 2014 року.

Правом на надання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Вуйка В. А. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники АТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Фінілон" в судове засідання не з`явились, про день , час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином (а.с. 63, 64).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2004 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АБ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 укладено договір №№SAMDN6736 (вклад «Копілка»), відповідно до умов якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти на строк 12 місяців по 17.05.2005 включно у розмірі 100 гривень з виплатою 15.5 річних.

Крім того, 29.01.2007 між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №SAMDN2696 (вклад «Копілка»), за умовами якого клієнт передає, а банк приймає грошові кошти у розмірі 50 Євро на строк 12 місяців по 29.01.2008 включно з виплатою 7.75 річних.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» №6297378 від 04.05.2014, станом на 04.05.2014 на рахунку «Накопичувальний» за договором №SAMDN6736 від 17.05.2004 року знаходяться грошові кошти у сумі 41 384,40 грн., а на рахунку «Накопичувальний» за договором №SAMDN2696 від 29.01.2007 знаходяться грошові кошти у сумі 3693, 83 Євро.

Позивач звертався до відповідача із заявою про розблокування рахунків, що підтверджується копією заяви від 05 грудня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Легкою Г.І. та зареєстровано в реєстрі за № 3232.

Зазначена заява отримана банком, про що свідчить копія листа АТ КБ «Приватбанк» від 28.03.2019 р №20.1.0.0.0/7-190312/1929 на 46333-ВБ від 12.03.2019 та останнім надана відповідь про неможливість виконання викладених в ньому вимог.

17 листопада 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ "Фінансова Компанія "Фінілон" укладено договір про переведення боргу, за умовами якого товариство стало боржником за спірними договорами банківських вкладів, стороною яких є ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності обставини внесення позивачем грошових коштів на депозитні рахунки банку.

Суд зазначив, що банк не виконав зобов`язання за договорами банківських вкладів, кошти на отриману вимогу позивача не повернув, а тому відповідач повинен нести відповідальність, передбачену законом та умовами договорів.

Також суд першої інстанції не взяв до уваги договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ "Фінансова Компанія "Фінілон", з огляду на відсутність згоди кредитора на таке переведення, як це передбачено ст. 520 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що позов заявлено до належного відповідача у справі.

У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитор - позивач ОСОБА_1 згоди за заміну боржника з банку на ТОВ "Фінансова Компанія "Фінілон" не надавав, банк передав свої обов`язки боржника новому боржнику, не отримавши згоди вкладника.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 757/34314/128-ц зазначено, що «доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ "Фінансова Компанія "Фінілон" укладений договір, за умовами якого товариство стало боржником за договорами банківських вкладів, є безпідставними, оскільки відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження № 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) у подібних правовідносинах.

Боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (стаття 520 ЦК України).

Законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. Вступаючи у договірні відносини, кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо).

Як випливає зі змісту статей 520, 521 ЦК України при заміні боржника первісний боржник вибуває із зобов`язання і замінюється новим боржником.

Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу.

Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу.

Встановивши, що позивач не надав згоди на переведення боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що саме банк є належним відповідачем.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що позов заявлено до неналежного відповідача, є необґрунтованими.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Коцюрби Олексія Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.04.2024.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук