Дата документу 22.01.2024 Справа № 501/2942/17 4-с/501/1/24
ІЛЛІЧІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі: головуючого Тордія Е.Н., секретаря судового засідання Карпової Ю.А.

номер справи № 501/2942/17 провадження 4-с/501/1/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни,-

участь у справі приймали: скаржник ОСОБА_1 ,

представник скаржника ОСОБА_2 ,

представник ЧорноморськогоВДВС Шестопалова Ю.К.,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад скарги .

28 грудня 2023 року ОСОБА_1 , діюча в особі представника ОСОБА_3 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області зі скаргою на дії старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалової Ю.К.

Скаргу обґрунтовує тим, що в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебувла цивільна справа за позовом ОСОБА_4 про встановлення графіку побачень з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням суду від 17 травня 2018 року позовні вимоги позивача задоволені , встановлено графік побачень ОСОБА_4 з донькою з 10.00 до 15 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері ОСОБА_1 . Рішення набуло чинності .

З часу винесення рішення ОСОБА_6 жодного разу батька не бачила. 4 грудня 2023 року на підставі виконавчого листа, старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестаопаловою Ю.К. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області. Вказану постанову скаржник отримала 21 грудня 2023 року. Одночасно ОСОБА_1 отримала по пошті виклик до державного виконавця, в якому зазначено, прибути 18 грудня 2023 року для надання відомостей, щодо визначення місця відвідування.

Звернувшись до Чорноморського відділу державної виконавчої служби ані державний виконавець, а ні начальник її не прийняли. Іншої дати зустрічі державний виконавець не наддала . Тому, 26 грудня 2023 року скаржниця написала заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження з яких дізналась про складання актів щодо не надання нею відомостей про можливість спілкування ОСОБА_4 з донькою. В подальшому державний виконавець Шестопалова Ю.К. змінила графік спілкувань встановлений судом на свій розсуд.

Такі дії державного виконавця порушують Закон України «Про виконавче провадження», тому вона просить суд визнати дії старшого державного виконавця неправомірними, як і визнати неправомірною постанову від 25 грудня 2023 року про встановлення часу і місця побачень з дитиною.

Стягнути за рахунок державних асигнувань з Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000.00 гривень

Позиції учасників судового процесу.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги скарги, просили задовольнити, посилаючись на підстави викладені у скарзі.

Старший державний виконавець Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалова Ю.К. в судовому засіданні зазначила, що дійсно у неї на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області щодо встановлено графіку побачень ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10.00 до 15 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері ОСОБА_1 . Виконавче провадження відкрито 4 січня 2023 року про що повідомлено учасників виконавчого провадження. Враховуючи , що в рішенні не зазначено час , місце побачення , державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження та визначає місця такого побачення , шляхом надсилання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. 22 грудня 2023 року нею був складений акт за яким ОСОБА_1 з`явилась до ВДВС,однак не повідомила письмово державного виконавця про зручні для неї час та місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Станом на 25 грудня 2023 року від учасників виконавчого провадження не надходило будь - яких повідомлень щодо встановлення зручного графіку виконання рішення суду. Враховуючи даний факт нею винесена постанова про встановлення графіку відвідування дитини.

27 грудня 2023 року від ОСОБА_4 надіслано повідомлення про зручні часи спілкування з донькою. 27 грудня 2023 року нею винесена відповідна постанова.

10 січня 20243 року надійшла заява ОСОБА_4 про повернення виконавчого листа без подальшого виконання.

Постановою від 10 січня 2024 року нею винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження» (далі Закон), вважає що її дії правомірні та винесені виключно в межах її повноважень, доводи скарги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Окрім того зазначила ,що скаржником не надала суду жодного підтвердження фактичної сплати витрат на правничу допомогу , не надано обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу. У зв`язку з чим, просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської Області 17 травня 2018 року встановлено ОСОБА_4 графік побачень з малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10:00 години до 15:00 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері - ОСОБА_1 або її батьків.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 25 грудня 2023 року, Постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2023 року та Поставнови про визначення часу та (або) місця побачення стягувачча з дитиною від 25 грудня 2023 року слідує, що старшим державним виконавцем Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалова Ю.К. відкрито виконавче провадження та визначено графік побачень з малолітньою донькою.

Постановою від 10 січня 2024 року старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалової Ю.К.

виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження».

З договору № 88 від 25 грудня 2023 року вбачається що він укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Артем`євою К.М. на представництво в судах, державної ви конаючої служби , складання та подання позовної заяви , скарги , або інших процесуальних документів. Додатковим договором № 3 до договору № 88 від 25 грудня 2023 року визначений гонорар в сумі 7000.00 грн.

Розглянувши скаргу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити , виходячи з наступного.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Щодо визнання дій державного виконавця та постанови від 25 грудня 2023 року неправомірними.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Приписами статті 18 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою

статті 10 Цивільного процесуального кодексу України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Варто враховувати, що виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої цієї статті виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням.

Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.

Отже, у цій категорії спорів під час виконання виконавчого листа має враховуватися зміст і резолютивна частина рішення про встановлення способу і порядку участі одного з батьків у вихованні дитини.

В правових висновках Верховний Суд наголошує на тому, що виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду.

Як вбачається з резолютивної частини Іллічівського міського суду Одеської області від 17 травня 2018 року , встановлено графік побачень ОСОБА_4 з донькою ОСОБА_4 з 10.00 до 15 години через суботу та неділю кожного місяця у присутності матері ОСОБА_1 , місце зустрічі рішенням не визначалось.

Оскільки у рішенні суд визначив тільки час та день , а місце виконання рішення суду не зазначив , виконавець за положеннями ч. 5 розділу 9 Наказу Міністерства Юстиції України «Про затвердження Інструкцією з організації примусового виконання рішень», вправі визначити місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони.

В судовому засіданні державний виконавець зазначила, що виконавче провадження відкрито відповідно до рішення Іллічівського суду Одеської області від 17 травня 2018 року , разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 4 грудня 2023 року учасникам виконавчого провадження надіслано виклик до державного виконавця та роз`яснено, права зазначити зручній час та місце виконання рішення суду.

Станом на 25 грудня 2023 року від учасників виконавчого провадження не надходило будь - яких повідомлень, щодо встановлення зручного графіку виконання рішення суду,що підтверджується актами від 22 грудня 2023 року та 25 грудня 2023 року, тому нею винесена відповідна постанова від 25 грудня 2023 року . 27 грудня 2023 року стягувачем надіслана заява , щодо зручного для нього часу відвідування дитини . 28 грудня 2023 року боржником надана заява щодо заперечення проти встановленого постановою від 25 грудня 2023 року графіку відвідувань дитини.

10 січня 2024 року за заявою стягувача виконавчий лист повернуто без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження».

Представник скаржника зазначала, що для захисти дитини , вона просить визнати дії державного виконавця щодо зміни графіку відвідування дитини та винесену нею постанову про зміну графіку відвідувань неправомірними, оскільки в подальшому це може повторитися та порушити права дитини.

Враховуючи вимоги заявника , суд важає , що вони задоволенню не підлягають оскільки аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що до повноважень державного виконавця належить визначення часу та місця побачення з дитиною у випадку, коли про це не зазначено у рішенні суду, окрім того за заявою стягувача виконавчий лист повернуто без подальшого виконання на підставі п.1 ст.37 Закону України « Про виконавче провадження» , що на час розгляду справи не впливає на права та інтереси скаржника.

Відповідно до ч.3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази :договір № 88 від 25 грудня 2023 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Артем`євою К.М. на представництво в судах, державної ви конаючої служби , складання та подання позовної заяви , скарги , або інших процесуальних документів. Додатковий договір № 3 до договору № 88 від 25 грудня 2023 року у якому визначений гонорар в сумі 7000.00 грн. Акт виконаних робіт №1 від 15 січня 2020 року , з якого встановлено, що правнича допомога полягала в ознайомленні з обставинами справи, надання консультації, підготовки та поданні відзиву на позовну заяву. Щодо оплати вказаних послуг підтвердження відсутнє.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Врахувавши надані суду докази, суд для визначення суми відшкодування послуговується критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та приходить до висновку ,що воні не співмірні та недоведені належними доказами.

Стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Висновок суду.

Оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись 76-83, 258-261, 263-265, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Чорноморського відділу державної виконавчої служби в Одеському району Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шестопалової Юлії Костянтинівни - відмовити.

Повний текст ухвали суду виготовлено 22 січня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя