Номер провадження 2/756/902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права користування та постійного проживання на законних підставах, зобов`язання видати ордер на проживання та постановки на облік і реєстрацію за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з указаним вище позовом до відповідачів, у якому просила суд визнати її право користування та постійного місця проживання на законних підставах у квартирі АДРЕСА_1 з 03.08.1993 та зобов`язати ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» видати їй ордер на жиле приміщення в гуртожитку та згоду на реєстрацію місця проживання в гуртожитку у квартирі АДРЕСА_1 , а також зобов`язати Оболонську районну в місті Києві державну адміністрацію здійснити дії щодо постановки на облік і здійснити реєстрацію позивача ОСОБА_1 в гуртожитку за місцем її проживання у квартирі АДРЕСА_1 .

У обґрунтуванні позовних вимог зазначила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є законною мешканкою у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено розпорядженням від 03.08.1993, де проживає з 1993 року у відокремленому приміщенні, як працівник ПАТ «Промінвестбанк». Позивач звернулась до відповідачів із заявами про надання згоди на реєстрацію місця проживання у гуртожитку та про взяття на облік та реєстрацію місця проживання у гуртожитку, проте отримала відмови.

Вважає, що відмова відповідачів видати ордер на проживання та постановки позивача на облік та реєстрацію за місцем проживання у гуртожитку є неправомірною.

Будинок АДРЕСА_3 зареєстровано як гуртожиток, що належить на праві приватної власності ПАТ «Промінвестбанк».

Квартира позивача є складовою частиною, кімнатою в будинку гуртожитку по АДРЕСА_3 , відповідно до Плану будинку квартирного типу (гуртожиток).

На даний час, відповідно до рішення правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 90-рш/БТ відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Промінвестбанк», у зв`язку з чим Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 лютого 2022 року № 130, яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Промінвестбанку» строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно, а будинок гуртожитку по АДРЕСА_3 включено до складу ліквідаційної маси.

Оскільки питання щодо передачі гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 до комунальної власності територіальної громади м. Києва не вирішено, зазначений вище будинок може бути реалізовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в рамках процедури ліквідації банку, що може призвести до виселення новим власником його мешканців в порушення їх прав, зокрема позивача, як мешканки кімнати № 712.

Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація неодноразово зверталася до ПАТ «Промінвестбанк» з пропозицією про безоплатну передачу зазначеного будинку гуртожитку до комунальної власності територіальної громади м. Києва, але кожного разу отримувала відповідь про відсутність у власника наміру передавати гуртожиток у комунальну власність.

Наразі за ПАТ «Промінвестбанк» зареєстровано право власності на квартиру позивача, що на думку останньої, свідчить про намір банку продавати будинок та її квартиру.

Позивач звертає увагу, що вона понад 30 років проживала у гуртожитку, вважає його своїм житлом, тому виселення позивача з житлової кімнати є невиправданим втручанням у її право на повагу до житла.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року по справі відкрито провадження.

01 грудня 2023 року відповідач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» через свого представника подав до суду відзив, у якому в задоволенні позовних вимог просив відмовити у зв`язку з тим, що його довірителем жодним чином не порушені права позивача на житло.

12 грудня 2023 року відповідач Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація через свого представника подала письмові пояснення, в яких в задоволенні позовних вимог до свого довірителя просила відмовити на підставі того, що позивач ОСОБА_1 вселена до гуртожитку в 1993 році у зв`язку із роботою. До цього часу остання проживає у квартирі АДРЕСА_1 та звільнена з банку у зв`язку зі скороченням штату. Відтак, на думку представника відповідача, позивач має всі законні підстави для проживання в гуртожитку та може бути виселена виключно із наданням іншого жилого приміщення для проживання.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на їхньому задоволенні.

Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити з підстав, що зазначені у відзиві.

Представник відповідача Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 128 ЖК УРСР (в редакції станом на 01.01.1993), порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства УРСР. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Згідно ст. 129 ЖК УРСР (в редакції станом на 01.01.1993), на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянину спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Розпорядженням правління Промінвестбанку України від 03.08.1993, правонаступником якого є відповідач ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», зобов`язано господарське управління разом з адміністрацією гуртожитку банку вирішити питання поселення молодих спеціалістів на проживання в гуртожитку, зокрема позивача ОСОБА_1 .

Господарським управлінням Промінвестбанку України позивачу видано перепустку до кімнати № 712.

Рішенням виконкому від 17.03.1986 Будбанку СРСР надано дозвіл на використання жилої площі в будинку для малосімейних по АДРЕСА_3 під сімейний гуртожиток для тимчасового забезпечення жилими приміщеннями малих сімей працівників контори.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На виконання вищевказаних вимог позивачем не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що її дійсно було вселено, як працівника банку, до кімнати АДРЕСА_1 . Зокрема, у розпорядженні Промінвестбанку України від 03.08.1993 міститься лише вказівка адміністрації на поселення до проживання в гуртожитку, проте на зазначено, за якою адресою. Посилання позивача на рішення виконкому від 17.03.1986 Будбанку СРСР про надання дозволу на використання жилої площі в будинку по АДРЕСА_3 не є підтвердженням того, що розпорядження Промінвестбанку України від 03.08.1993 стосується саме вказаного житлового об`єкту, оскільки у суду відсутні відомості, що Промінвестбанк України є правонаступником Будбанку СРСР. Перепустка Господарського управління Промінвестбанку України до кімнати № 712 також не конкретизує відомостей щодо приміщення, якого вона стосується. До того ж, на виконання вимог ст. 129 ЖК УРСР (в редакції станом на 01.01.1993), у матеріалах справи відсутній спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення позивача на надану жилу площу на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Позивач у судовому засіданні стверджувала, що вона була вселена до гуртожитку на підставі розпорядження від 03.08.1993, підписаного Головою правління банку.

У п. 40 Положення, затвердженого постановою Ради Міністрів УPCP від 03 червня 1986 року № 208 (чинного станом на 03.08.1993) зазначено, що інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 року № 498, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до статті 132 ЖК УPCP.

Відповідно до ст. 132 ЖК УPCP, інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно наказу № 1898-к від 21 вересня 2016 року «Про припинення дії трудового договору», позивача ОСОБА_1 звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Враховуючи, що позивач була звільнена не за власним бажанням, не за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину, а у зв`язку зі скороченням, остання не може бути виселена із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У матеріалах справи відсутні докази порушення житлових прав позивача відповідачами.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги не знайшли свого доведення та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.