РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Митрофанової А.О.,

при секретарі Костюк В.О.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу з травня 1984 року до 2022 року.

В обґрунтування посилається на те, що встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 має значення для захисту законних інтересів заявника та майнових прав як спадкоємця.

Вимоги заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на час смерті майно. У зв`язку із чим заявниця звернулася із заявою про прийняття спадщини до Ржищівської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі поданої заяви державним нотаріусом Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В. відкрито спадкову справу №49/2023. Разом з тим, листом від 07.04.2023 року №81/02-14 завідувач нотаріальної контори Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В. повідомила заявницю, що оскільки нею не пред`явлено доказів родинних зав`язків з ОСОБА_4 , їй необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 Цивільного Кодексу України.

Заявниця вказує, що проживала із ОСОБА_4 з 1984 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 , в подальшому у 2000 році переїхали та проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

За час спільного проживання заявниці з ОСОБА_4 , вели спільне господарство, купували різні предмети вжитку, побутову техніку, що підтверджується документами про придбання спільного майна: автомобіля ГАЗ 3110 у 2000 році, страховим полісом на ім`я ОСОБА_4 від 03.08.2009 року, видатковою накладною на придбання телевізора від 09.01.2008 року, видатковою накладною на придбання смартфону від 04.01.2012 року.

Крім того, заявниця долучила фотокартки та вказала, що на них зображені вона з ОСОБА_4 з родичами, у сімейному колі, з друзями, на сімейному відпочинку.

З 2014 року ОСОБА_4 почав постійно хворіти, заявниця допомагала йому та лікувала, долучила виписки із історії хвороби.

Заявниця стверджує, що після смерті ОСОБА_4 всі витрати та організацію поховання понесла вона, долучила договір про надання додаткових ритуальних послуг.

Таким чином, як зазначає заявник, з 1984 вона проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю з 2000 року за адресою: АДРЕСА_2 , і вона є єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини після смерті з ОСОБА_4 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, відповідно до якогої останній просить суд розглядати справу у відсутність представника, зазначив щодо задоволення заяви не заперечує.

Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 12032 від 09.06.2022 року.

07 квітня 2023 року державним нотаріусом Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В. було відкрито спадкову справу № 49/2023 щодо майна померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 220 від 08.06.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер від недостатності кровообігу. Крім того, в свідоцтві в п. 8 місце смерті, зазначено, смерть настала в іншому місці, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно виписки з історії хвороби № 100799/272/242, зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 12.02.2014 року по 25.02.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні, останньому розписано історію хвороби, лікування, рекомендації тощо.

Також, долучено витяг з історії хвороби № 12346/105206/1233/1254, зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.09.2016 року по 30.09.2016 року перебував на стаціонарному лікуванні, останньому розписано історію хвороби, лікування, рекомендації тощо.

Заявниця поховала за власні кошти ОСОБА_4 , що підтверджується договором на надання додаткових ритуальних послуг від 08.06.2022 року, відповідно до якого замовником є ОСОБА_1 .

Судом досліджена витребувана копія спадкової справи № 49/2023 від 07 квітня 2023 року, що долучена до матеріалів судової справи, з якої встановлено, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_4 була відкрита за заявою заявника про прийняття спадщини від 07 квітня 2023 року, будь-які інші особи заяви про прийняття спадщини не подавали.

Згідно листа завідувача нотаріальної контори Ржищівської державної нотаріальної контори Отькало С.В. Вих.№81/02-14 від 07.04.2023 року нотаріус повідомив заявницю, що оскільки не підтверджено родинних відносин між заявницею та померлим, заявниці слід звернутись до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання зареєстрована з 26 грудня 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

З долученої довідки житлово-експлуатаційної дільниці від 28 квітня 2023 року за підписом сусідів розташованих квартир та начальника ЖЕД 906 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 року проживав за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що, як їм відомо, приблизно з 2000 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство.

Оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам.

За період спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільними зусиллями та коштами купували спільне майно, а саме: автомобіль ГАЗ 3110 у 2000 році, страховим полісом на ім`я ОСОБА_4 від 03.08.2009 року, телевізор, смартфон. Дана обставина підтверджується копіями квитанцій, чеків, актів та інших письмових доказів, які були додані до заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Тобто основною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, спільний побут та взаємні права і обов`язки.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ст. 74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя.

Разом з тим, при застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак, проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу, оскільки між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю та були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками.

Звертаючись до суду позивач просила встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 з березня 1984 року по 2022.

При цьому суд враховує наступне. Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється.

Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено показами свідків та наявними в матеріалах справи доказами, тому у зв`язку з доведеністю цих позовних вимог встановлення заявленого позивачем факту, який згідно принципу незворотності дії закону у часі та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, підлягає до встановлення з 01 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_4 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст.ст. 3, 4 СК України, ст. 1264 ЦК України, ст. ст. 234, 256, 294, 315 - 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кагарлицька міська рада Обухівського району Київської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без реєстрації шлюбу, з 01 січня 2004 року по 08 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.О. Митрофанова