Справа № 134/2074/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 січня 2024 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивача - ОСОБА_1

представника співвідповідачів - адвоката Лукавського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну розміру та одержувача аліментів,

встановив:

14 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просить:

- змінити розмір аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх у мінімальному рекомендованому розмірі аліментів на одну дитину, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

- присудити стягнення з нього аліментів у вищевказаному розмірі безпосередньо на користь сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши йому можливість реалізувати своє право самостійно розпоряджатися власними коштами.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 18 липня 1998 року по 17 липня 2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року шлюб між ними розірвано (справа № 134/1063/15-ц).

Від спільного подружнього проживання з відповідачкою мають двох дітей: менший з яких - син ОСОБА_5 ще не досяг повноліття.

Позивач вказує, що згідно судового наказу Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, вважає, що наявні підстави для зміни розміру та порядку сплати аліментів.

Так, відповідно до ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини; неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 186 Сімейного кодексу України передбачено, що контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

Позивач зазначає, що не хоче створювати зайвий обсяг роботи для органу опіки та піклування, однак він не довіряє своїй колишній дружині ОСОБА_3 , оскільки вона у заяві про видачу судового наказу стверджує, що він (позивач) не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що не відповідає дійсності.

Після розірвання шлюбу і по теперішній час він за особисті кошти придбав для дітей та колишньої дружини ОСОБА_6 речі для облаштування житлового будинку АДРЕСА_1 на загальну 255300,00 грн.

Сам будинок був побудований під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Для приведення цього будинку в жилий стан ним за згодою відповідачки ОСОБА_3 було взято кредит, заборгованість по якому він оплачував одноосібно і за власні кошти. Станом на 23 жовтня 2023 року заборгованість по кредиту становить 50136,91 грн.

В свою чергу відповідачка налаштовує дітей проти нього, його дочка та син перестали з ним спілкуватися та уникають зустрічей.

За таких обставин у нього відсутні підстави довіряти відповідачці ОСОБА_3 з питань цільового використання нею аліментів на утримання сина, відтак позивач просить змінити одержувача аліменти, стягнувши їх безпосередньо на користь ОСОБА_4 , якому виповнилося 16 років і який за віком має право самостійно розпоряджатися цими коштами. На думку позивача, отримання сином коштів безпосередньо матиме важливу виховну функцію, сприятиме розвитку у нього почуття відповідальності, формування навичок ефективного управління особистим бюджетом.

Також позивач просить взяти до уваги, що він у вищевказаному будинку не проживає та предметами побуту, придбаними ним за власні кошти, не користується. Спершу він приймав участь в АТО, а з початку 2023 року виконує свій обов`язок по захисту Батьківщини та проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. У період з лютого 2023 року по квітень 2023 року після поранення в бою потребував тривалого лікування, що потягло за собою значні витрати.

З огляду на специфіку його нинішньої діяльності (служба в Державній прикордонній службі України) та стан його здоров`я після отриманих поранень, з метою запобігання заборгованості зі сплати аліментів, позивач просить змінити розмір аліментів, які підлягаю стягненню з нього на утримання неповнолітнього сина за судовим наказом Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року, визначивши їх у мінімальному рекомендованому розмірі, що дорівнює одному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку.

Присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, на думку позивача, зробить спірні відносини більш стабільними та прогнозованими, оскільки він матиме можливість сплачувати аліменти наперед і син не залишиться без матеріальної підтримки в разі його поранення.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

28 листопада 2023 року до суду від представника співвідповідачів - адвоката Лукавського А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

Так, статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, з позовної заяви вбачається, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів шляхом зміни їх стягнення з частки від його доходу на тверду грошову суму, що не передбачено чинним законодавством, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів.

Окрім того, в силу вимог ст. 186 Сімейного кодексу України у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Проте, позивач не довів нецільове використання аліментів з боку відповідачки ОСОБА_3 . Його посилання на відсутність довіри до колишньої дружини є особистою думкою, яка не підтверджена жодними доказами.

Відповідачка ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи та не в змозі самостійно забезпечити гармонійний розвиток спільного з відповідачем неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який жодних претензій щодо витрачання аліментів не має і також не бажає зміни стягувача аліментів.

07 грудня 2023 року від позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він вказує, що судове рішення про стягнення з нього аліментів було ухвалено в наказному провадженні шляхом винесення судового наказу, відтак суд не розглядав обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті. Він не брав участі під час розгляду даної справи та не мав можливості висловити свою позицію, надати відповідні докази. Також положеннями ЦПК України не передбачено можливості подати заяву про скасування судового наказу про стягнення аліментів чи оскаржити його в апеляційному порядку.

Обов`язок утримувати сина ОСОБА_5 є не лише у нього, але й у його матері - ОСОБА_3 і сама по собі інвалідність не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати дитину. До того ж у нього відсутній обов`язок утримувати ОСОБА_3 за рахунок аліментів, власником яких є їхній син ОСОБА_5 .

Виходячи з принципу рівності, при визначенні розміру аліментів слід враховувати матеріальне становище не лише платника аліментів, але й одержувача аліментів.

Позивач зазначає, що в період шлюбу з ОСОБА_3 він власноручно побудував житловий будинок загальною площею 158,8 кв. м, житловою площею 80,1 кв. м, по АДРЕСА_1 . Для завершення будівництва і проведення внутрішніх опоряджувальних робіт на його ім`я було оформлено кредит, який він після розірвання шлюбу у 2015 році і до цього часу сплачує самостійно за власні кошти, хоча ця заборгованість є спільною з ОСОБА_3 .

У вказаному будинку проживають ОСОБА_3 та їхні діти, він же цим нерухомим майном взагалі не користується, хоча вклав значні кошти і працю у його будівництво та облаштування.

Окрім того, він одружився вдруге та має іншу сім`ю, також на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка є пенсіонеркою за віком.

До того ж, у судовому наказі визначено, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як він у позові ставить питання про те, щоб сплачувати аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто пропонує, щоб син отримував вдвічі більше.

Враховуючи те, що він бере безпосередню участь у бойових діях, неодноразово отримував поранення, він потребує значних коштів на лікування та реабілітацію, а також змушений за власні кошти придбавати собі військовий одяг та засоби захисту, щоб елементарно вижити.

Також у відповіді на відзив позивач заявив клопотання про визнання обов`язковою явку в судове засідання співвідповідача ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що його колишня дружина ОСОБА_3 перешкоджає їхньому спілкуванню та не дає сину можливості висловити свою думку стосовно даного спору, а згідно положень ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Вважає, що у спірних правовідносинах ефективним способом захисту його права на цільове витрачання сплачуваних ним аліментів, так і права дитини на самостійне одержання та розпорядження належними йому аліментами, є зміна одержувача аліментів, тобто, щоб аліменти одержувала не ОСОБА_3 , яка не надала жодних доказів цільового витрачання одержуваних на дитину аліментів, а безпосередньо син ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2023 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представників позивача.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про визнання явки відповідача ОСОБА_4 в судове засідання обов`язковою.

Також протокольною ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року розгляд справи було відкладено для надання можливості представникам позивача скористатися правничою допомогою.

В судовому засіданні 16 січня 2024 року представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити за обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник співвідповідачів - адвокат Лукавський А.В. в задоволенні позову просив відмовити за наведених у відзиві підстав.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та співвідповідачка ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21 листопада 2007 року.

З 18 липня 1998 року позивач ОСОБА_2 та співвідповідачка ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 липня 2015 року між ними розірвано.

Судовим наказом Крижопільського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2023 року (справа № 134/1658/23) з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 30 травня 2023 року по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України, що підтверджується даними довідки за № 12/3391, виданої 11 жовтня 2023 року вказаною військовою частиною.

З 06 січня 2023 року позивач ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбу з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06 січня 2023 року.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

В силу ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з нього за судовим наказом на сина ОСОБА_5 , шляхом зміни розміру їх стягнення з частки від його доходу на тверду грошову суму.

Суд звертає увагу на те, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі зміною способу стягнення аліментів.

Стаття 192 СК України, на яку посилається позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, зокрема, таких як: зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я.

Разом з тим, право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів з частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму має винятково стягувач аліментів.

З огляду на викладене, позивач ОСОБА_2 позбавлений можливості просити змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, однак, за наявності підстав, передбачених ст. 192 СК України, може звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених в частці від його заробітку (доходу).

Згідно правового висновку, зробленого в Постанові Верховного Суду від 16.10.2019 (справа № 664/2746/17), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів змінюється лише за позовом одержувача аліментів.

Враховуючи, що звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення належить виключно одержувачу аліментів та за його вибором, а не платнику аліментів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині слід відмовити.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці.

У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Тобто, обов`язок перевіряти цільове витрачання аліментів покладений на орган опіки та піклування, проте правом на звернення до суду заявник може скористатися і без попереднього звернення до органів опіки та піклування, особисто зібравши необхідні докази, які підтверджують нецільове використання аліментних платежів.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Отже, саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника.

Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків або інші особи, відповідно до ст. 179 СК України, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Сама неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання.

Між тим, матеріалами справи не доведено нецільове використання аліментів матір`ю дитини.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем не надано доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування, а саме стосовно нецільового витрачання матір`ю дитини аліментів, які стягуються з позивача.

Виходячи із змісту норм чинного законодавства та оцінивши встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження нецільового використання аліментів з боку відповідачки ОСОБА_3 , а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині зміни одержувача аліментів - немає.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну розміру та одержувача аліментів слід відмовити.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню судові витрати на сплату судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зміну розміру та одержувача аліментів - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22 січня 2024 року.

Суддя: