Справа № 450/16/19 Провадження № 2/450/724/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просив встановити в інтересах ОСОБА_1 постійний безоплатний земельний сервітут відносно земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , встановити право проходу і проїзду із дороги загального користування по АДРЕСА_1 до земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві власності позивачу, через земельну ділянку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , і належить на праві власності відповідачу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка межує з земельною ділянкою відповідача. Єдиний прохід та проїзд до земельної ділянки і будинку позивача можливий через земельну ділянку відповідача. Вказав, що земельна ділянка, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , розміщена так, що унеможливлює доступ до дороги загального користування по АДРЕСА_1 . З огляду на що, нормальне господарське використання позивачем власного житлового будинку та задоволення необхідних потреб по його обслуговуванню, неможливо без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача. Враховуючи вищевикладене просив позовні вимоги задовольнити. Крім цього, долучив до матеріалів позовної заяви клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою судді від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 18 березня 2019 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою сторін.

04 квітня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього, вказала, що наданий ОСОБА_1 кадастровий план земельної ділянки не узгоджений з сусідами та містить недоліки, оскільки до вказаної земельної ділянки приєднано прохід, який не був і не може бути приватизований, а такий належить їй. Надала письмові докази.

В підготовчому судовому засіданні 25 квітня 2019 року представник відповідача просив долучити до матеріалів справи копії технічного паспорта земельної ділянки, подав клопотання про витребування доказів, яке задоволено протокольною ухвалою від 25 квітня 2019 року, та залучення співвідповідача, у задоволенні якого судом відмовлено.

В підготовчому судовому засіданні 30 травня 2019 року представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують право власності позивача на земельну ділянку, представник відповідача заявив усне клопотання про витребування технічної документації, що слугувало передачі права власності на земельну ділянку позивача, яке задоволено протокольною ухвалою.

08 серпня 2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 08 серпня 2019 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою сторін.

В судовому засіданні 12 вересня 2019 року представник позивача підтримав подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено протокольною ухвалою.

13 листопада 2019 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, в задоволенні якого відмовлено протокольною ухвалою, а розгляд цивільної справи відкладено.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 16 грудня 2019 року задоволено подане відповідачем ОСОБА_2 клопотання, зупинено провадження у даній цивільній справі до вирішення цивільної справи, а саме набрання законної сили судовим рішенням, провадження по якій відкрито ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2019 року, де ОСОБА_2 оскаржує правомірність набуття права власності на земельну ділянку особою ОСОБА_1

17 березня 2023 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, у якому він повідомив, що обставини, які були підставою для зупинення провадження у справі, усунуті.

Ухвалою від 01 травня 2023 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту поновлено, розгляд справи відкладено на 12 год. 00 хв. 22 травня 2023 року.

Ухвалою від 22 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

27 червня 2023 року від представника позивача надійшла заява про розгляд долученого до матеріалів позовної заяви клопотання про призначення судово земельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 28 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача, призначено по цивільній справі судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

10 жовтня 2023 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта № 3938-Е від 27 вересня 2023 року про представлення додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку експерта. Вказане клопотання скеровано судом представнику позивача.

22 листопада 2023 року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судової земельно-технічної експертизи, мотивоване тим, що станом на 15 листопада 2023 року у встановлений нормативними правовими актами, які регламентують судово-експертну діяльність, термін, клопотання експерта від 27 вересня 2023 року не задоволено, необхідні для роботи витребувані додаткові матеріали до експертної установи не надійшли, що унеможливлює виконання вказаної експертизи. Долучено Акт № 2 здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку № 3938-Е.

Розгляд справи призначено на 31 січня 2024 року о 10 год. 30 хв.

Ухвалою від 31 січня 2024 року відновлено провадження у справі.

В судове засідання 31 січня 2024 року о 10 год. 30 хв. учасники та їх представники не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак цього ж дня від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із його зайнятістю у іншому судовому засіданні.

Оскільки докази участі представника позивача в іншому судовому засіданні не надані, суд приходить до переконання, що причини неявки вказаної особи, який протягом розгляду справи систематично подавав аналогічні клопотання, є неповажними

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності сторін у справі, на підставі наявних та достатніх для розгляду письмових доказів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі "розумності строку".

У справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№ № 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої вцілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що система Конвенції вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали цивільної справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 232721 від 13 червня 2006 року, ОСОБА_1 зареєстрував право власності на будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,0428 га кадастровий номер :01:002:0267, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Кадастровим планом земельної ділянки та планом меж земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка площею 0,0428 га кадастровий номер :01:002:0267, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , межує з земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0067, власником якої є ОСОБА_3 .

Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності стверджується, що 17 липня 2014 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0067, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

З сервітутів та обмежень щодо режиму прав обмеженого користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , встановлено сервітути та обмеження, а саме землевласник повинен використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням і не чинити перешкод у будівництві, реконструкції, ремонтів і експлуатації об`єктів інженерної та транспортної інфраструктури, які розміщуються на суміжній ділянці, не чинити дій, що можуть спричинити погіршення якісної характеристики та екологічного стану на земельній ділянці, забезпечити цілодобовий доступ до інженерних мереж для їх ремонту та обслуговування і не чинити перешкод при будівництві нових.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Суд зазначає, що для повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи про встановлення земельного сервітуту необхідні спеціальні знання експерта у даній галузі.

Ухвалою від 28 червня 2023 року призначено судово земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено, а матеріали надано у користування експертної установи для подальшого проведення відповідних експертиз.

Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз скеровувалось клопотання експерта № 3938-Е від 27 вересня 2023 року про представлення додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку експерта, яке отримано стороною позивача, однак таке проігноровано та залишено без виконання.

За змістом ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" судам роз`яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу".

Виходячи з принципу повноти, всебічності, законності та обґрунтованості судового рішення, суд не вправі вирішити питання про встановлення земельного сервітуту без висновку експерта.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, слід відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 102-104, 107-109 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 401-403 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.