Справа № 459/3446/22
Провадження № 6/459/113/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі :

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

при секретарі Гук Т.Я.,

розглянувши заяву, подану Державною судовою адміністрацію України до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про заміну способу і порядку виконання судового рішення

ВСТАНОВИВ

12.12.2023 представник Державної судової адміністрації України подав вищевказану заяву, в якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.07.2023 у справі №459/3446/22 в частині стягнення на користь держави з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судового збору в розмірі 536,80 грн шляхом «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплатити судовий збір у сумі 536,80 грн на користь держави».

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19.07.2023 у справі № 459/3446/22 стягнуто на користь держави з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судовий збір в розмірі 536,80 гривень. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист. Вказує, що відповідно до ЗУ "Про виконавче провадження" стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору визначено ДСА України. Відтак, ДСА України, керуючись нормами статті 6 Закону, пред`явила виконавчий лист Червоноградського міського суду Львівської області у справі № 459/3446/22 від 21.08.2023 до виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області. Проте, зазначений виконавчий документ був повернутий органом Казначейства на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області у зв`язку з тим, що у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відсутні відкриті рахунки, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів. У зв`язку із неможливістю виконати рішення суду в частині стягнення судового збору представник заявника просить змінити спосіб і порядок виконання вищевказаного судового рішення.

23.01.2024 представником Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подано заперечення на дану заяву. В обґрунтування своєї позиції представник боржника повідомив, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, як територіальний орган виконавчої влади, підпадає під визначення «державний орган» в розумінні Закону №1404 та Закону №4901, а тому примусове стягнення грошових коштів можливе лише через органи Державної казначейської служби України і органам Державної виконавчої служби України відповідні виконавчі документи не підвідомчі. Видатки Пенсійного фонду України, відповідно до основних джерел наповнення та джерел спрямування коштів бюджету даного цільового державного фонду, здійснюється за наступними напрямками: видатки за рахунок власних надходжень та видатки за рахунок коштів державного бюджету. Також представник боржника зазначив, що Порядком виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, затвердженим постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 визначається механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів та боржників. Відтак, посилаючись на ЗУ «Про виконавче провадження» та Бюджетний кодекс України, представник боржника вважає, що відсутні підстави для зміни способу та порядку виконання даного рішення суду та просить відмовити у задоволенні заяви.

В судове засідання представник Державної судової адміністрації України не з`явився, проте у заяві просив розгляд такої проводити у його відсутності.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області висловилася про безпідставність заяви з підстав зазначених у запереченні.

Ознайомившись із заявою, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд встановив наступне.

21.08.2023 видано виконавчий лист у справі №459/3446/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок трудового каліцтва, щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь держави 536 грн 80 коп. судового збору (а.с.137,174).

Із листа Головного управління Державної Казначейської служби України у Львівській області від 11.09.2023 встановлено, що виконавчий лист у даній справі повернуто ТУ ДСАУ у Львівській області без виконання на підставі пункту 9 Порядку, оскільки в боржника відсутні відкриті рахунки, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів (а.с.175).

У зв`язку із неможливістю виконати рішення суду в частині стягнення судового збору представник заявника просить змінити спосіб і порядок виконання вищевказаного судового рішення шляхом «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сплатити судовий збір у сумі 536,80 грн на користь держави».

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

За змістом частини першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

В силу статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з частиною 3 статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2427цс15 зазначив, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ № 845 від 03.08.2011(надалі Порядок).

За приписами вказаного Порядку боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

При цьому, підпунктом 2 пункту 4 Порядку передбачено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку.

Також органи Казначейства відповідно до пункту 5 Порядку під час виконання виконавчих документів наділені повноваженнями безоплатно отримувати необхідні для виконання виконавчих документів судові рішення, пояснення, довідки, іншу інформацію; вимагати від боржників ужиття заходів до виконання виконавчих документів.

Отже, реалізація гарантії виконання судових рішень щодо стягнення коштів з державного бюджету покладається на органи Казначейства, які зобов`язані в кожному випадку, незалежно від заходів, вчинених стягувачем, застосувати весь спектр наданих їм повноважень для невідкладного виконання судового рішення про стягнення коштів із вказаного суб`єкта.

Крім цього, варто зауважити, що орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів має право здійснювати безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів.

Так, за положеннями Порядку безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що органи Державної казначейської служби України повинні були вжити всіх заходів, передбачених Порядком, для виконання вищевказаного рішення суду, що ними зроблено не було та протилежного суду не доведено.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які істотно утруднюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, тобто виконання рішення суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст.260, 353, 435 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Державної судової адміністрації України до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про заміну способу і порядку виконання судового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно з ст. 354 ЦПК України.

Ухвалу складено 01.02.2024.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська