Провадження № 2/161/112/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Авдійчук О.А.,

представника відповідача Масюк Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

АТ «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 10.01.2022 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Зазначає, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 14.06.2023 року складає 12824,07 грн.

У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2023 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Згідно ухвали суду від 05.12.2023 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у поданій позовній заяві просив справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав. викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 10.01.2022 року між акціонерним товариством «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (а.с. 29).

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови.

Водночас, як слідує із пояснень представника відповідача, остання заперечила факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності у неї заборгованості перед банком.

Разом з тим, як слідує із відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 17.10.2022 року було подано заяву слідчому управлінню ГУНП у м. Києві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, з якої слідує, що вона на початку 2022 року відкрила рахунок в застосунку «Monobank» для особистого користування. В подальшому, за попередньою домовленістю із ОСОБА_2 вона передала останньому дані відкритого банківського рахунку, після чого той прив`язав її банківські дані АТ «Універсал Банк» до власного мобільного застосунку з метою сплати від її імені певних платежів. Згодом, вона дізналася від працівників банку, що у неї на рахунку виникла заборгованість в розмірі 13000 грн.

За правилами ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст.77ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до пункту 6 розділу 6 Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно п. 8 ст. VI Положення «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 05.11.2014 № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Відповідно до підпункту 9 пункту 8 розділу 1 Положення внутрішньобанківські правила залежно від особливостей діяльності банку повинні містити порядок подання користувачем повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які не виконувалися користувачем, і внесення електронного платіжного засобу до стоп-списку та його вилучення.

Операції, що здійснюються з використанням платіжної картки, з введенням відповідного ПІН-коду або з введенням коду, наданого банком в рамках технології 3D-Secure, або операції, що здійснюються з використанням платіжної картки без введення ПІН-коду, або з використанням реквізитів платіжної картки, або з використанням аутентифікаційних даних, у тому числі в мобільному додатку - визнаються підтвердженими Клієнтом та ініційованими ним власноруч.

Отже, клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації, в т.ч. за несанкціоновані операції з його карткою.

До такого висновку прийшов Верховний суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18, в якій зазначені правові висновки щодо провини в подібних ситуація саме позивача/клієнта через його власну недбалість та бездіяльність по захисту власних персональних даних.

Отже, позивачка з власної недбалості надала третій особі персональні дані, номер картки та ПІН-кодів до неї, що в подальшому призвело до списання грошових коштів позивачки.

Згідно ст. 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», зазначено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору.

Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій, з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу.

Таким чином клієнт банку зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї. І саме клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Виходячи з встановлених у судовому засіданні обставин, а саме того, що позивач надала свої персональні дані та пін-код від картки, відкритої в АТ «Універсал Банк» третій особі, яка в подальшому користувалася карткою та заволоділа грошовими коштами, не повідомила банк тобто остання порушила умови договору, а тому саме вона несе відповідальність за кредитним договором.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» вбачається, що станом на 14.06.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 12824,07 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 12824,07 грн. (а.с. ).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ « Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12824,07 грн. заборгованості за кредитом.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача слід стягнути 2147,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2022 року в розмірі 12824 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 07 коп. та 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач акціонерне товариство «Універсал Банк», , юридична адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 26 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк