Справа № 523/9266/23
Провадження №2/523/649/24
У Х В А Л А

"22" січня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Могила А.С.

розглянувши заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Монастирної Інги Олександрівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики в наслідок його фіктивності та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані тим, що 01.08.2021 року позивач надав у борг відповідачу грошові кошти в сумі: 9 000 доларів США та 6 000 Євро, про що відповідач написала розписку, згідно умов якої, остання мала повернути кошти у строк до 01.08.2022 року. Однак, відповідач на неодноразові нагадування про повернення суми позики дає лише обіцянки, що кошти поверне,однак, кошти отримані в борг не повернула.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь загальний борг за борговою розпискою в сумі: 627 404,19 гривень, а також понесені судові витрати.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів не отримувала та договору позики не укладала, долучений до первісного позову документ не є борговою розпискою і був складений та підписаний для засвідчення інших обставин. Первісний позов є безпідставним та необґрунтованим, спрямований на легалізацію шахрайських дій з боку ОСОБА_2 щодо незаконного заволодіння майном ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, нею було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Наслідком протиправних дій з боку ОСОБА_2 стала необхідність ОСОБА_1 змінити звичний спосіб життя, постійно відвідувати органи поліції, прокуратури, суд та адвоката. Крім того, вона вимушена поширювати відомості свого особистого життя і приватну інформацію, конфіденційні та персональні відомості, які б вона за інших обставин не бажала поширювати.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 просить: визнати недійсним договір позики в наслідок його фіктивності, стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. та стягнути з відповідача за зустрічним позовом судові витрати.

В забезпечення позовних вимог, за первісним позовом ухвалою суду від 07.06.2023 року було накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.30-31).

Судом встановлено, що обидва позови є майновими позовами згідно первісного позову заявлені вимоги щодо стягнення суми боргу за борговою розпискою, згідно зустрічного позову заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування вимог про накладення арешту за зустрічним позовом представник позивача за зустрічним позовом зазначила, що у випадку задоволення позовних вимог за зустрічним позовом відповідач буде зобов`язаний відшкодувати разом із судовими витратами моральну шкоду. Представник зазначила, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідачу належить квартира загальною площею 47,5 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 , вартість квартири становить 18050 гривень, що відповідає розміру заявлених вимог. На підставі викладеного представник позивача за зустрічним позовом просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на вищевказану квартиру.

Подана заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, таким чином вона підлягає розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 06.09.2023 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Загальна площа квартири: 47, 5 кв.м. Загальна вартість майна (грн) 18050.Технічний опис: 1-кімнатна квартира. Реєстраційний номер майна: 11126717. Форма власності: приватна, частка 1/1.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб - п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6 -605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно вказаної постанови, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і рівності перед законом, оскільки мета забезпечення позову це тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.06.2023 року за заявою ОСОБА_2 було накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , тому зустрічне забезпечення не застосовується.

Вивчивши матеріали справи, заяву позивача, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту є обґрунтованою, законною та співрозмірною із заявленими позовними вимогами. Невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача за зустрічним позовом, що порушить права позивача на судовий захист та останньому для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Керуючись ст.ст. 8, 149, 151, 153, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 6 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Монастирної Інги Олександрівни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , реєстраційний номер майна: 11126717, що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Копію ухвали для виконання направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя: