Справа №534/1693/23
Провадження №2/534/446/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Лук`янчикової О.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 147 551 грн 38 коп. в порядку відшкодування шкоди, завданої внслідок знищення з вини ОСОБА_4 1/2 частки спільного майна, а саме автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , припинити право власності ОСОБА_3 на частку автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 .

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА:

Заявлені вимоги позивач ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 23.02.1996 року був укладений шлюб між нею та ОСОБА_4 , який було розірвано 29.10.2019. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.09.2021 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину за кожним автомобіля марки Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 23.12.2019 з вини відповідача, вказаний вище автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.04.2021 ОСОБА_4 визнано винуватим та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження №28-20 від 11.03.2020 ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , на момент до ДТП складала 192 960 грн, на момент після ДТП - 48717,64 грн. Вартість ремонту складає 301 863,78 грн., що вказує на економічну недоцільність відновлювального ремонту, а отже атомобіль вважається фізично знищеним. Позивач наголошує, що вона звернулася до суду як власник частини автомобіля з позовом про відшкодування шкоди, завданої її майну внаслідок винних дій ОСОБА_4 , просить також стягнути індекс інфляції з моменту проведення оцінки автомобіля до моменту подання позовної заяви.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА:

06.11.2023 від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти позову ОСОБА_3 , зазначає, що позивач помилково посилається на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до п.30.2 ст.30 вказаного Закону визначено, що якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , на момент до ДТП складала 192 960 грн, на момент після ДТП складає 48 717,64 грн., позивач за наявності на це правових підстав повинна була розраховувати шкоду таким чином: 192960 грн 48717,64 грн, що дорівнює 72121,18 грн. Вимога щодо нарахування позивачем інфляційних втрат не підлягає задоволенню, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. У свою чергу відшкодування завданої шкоди не є грошовим зобов`язанням. Крім того відповідач просить застосувати строк позовної давності, обґрунтовуючи це тим, що в березні 2020 року позивачу стало відомо про пошкодження автомобіля, проте позивач звернулась з даним позовом 16.08.2023, зі спливом трирічного строку позовної давності.

Представником відповідача 21.03.2024 до суду надано письмові заперечення на позовну заяву. У судовому засіданні представник позивача уточнив, що помилково назвав документ «Заперечення на позовну заяву», по суті це є поясненням, викладеним письмово. У зазначеному поясненні проти задоволення позовної заяви заперечував та просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин.

РУХ СПРАВИ ТА ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_4 23.10.2023 отримано вищезазначену ухвалу разом із позовною заявою та додатками до неї. Відзив на позовну заяву направлено до суду та позивачу 06.11.2023, тобто у п`ятнадцятиденний строк, встановлений судом для надання відзиву.

Представником відповідача 21.03.2024 до суду надано письмові заперечення на позовну заяву. Представник позивача у судовому засіданні просив залишити зазначене заперечення без розгляду, оскільки представником відповідача порушено строк для подання заяви по суті справи. Представник позивача уточнив, що документ названо помилково, фактично це пояснення учасника справи. Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 43 ЦПК України, суд ухвалив прийняти пояснення представника відповідача, викладені письмово, оскільки учасник справи не позбавлений права надавати пояснення як усні, так і письмові на будь-якій стадії процесу.

Позивач у судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні від 27.02.2024 заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

Між сторонами23.02.1996 був укладений шлюб, який 29.10.2019 було розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 .

У результаті ДТП, яка сталась 23.12.2019, автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 29 квітня 2021 року по справі №534/1867/20 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Саме внаслідок вчинення зазначеного правопорушення автомобіль Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Висновком експертного дослідження №28-20, складеного 11.03.2020 ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , на момент до ДТП складала 192 960 грн, на момент після ДТП складає 48717,64 грн (а.с.16-35).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 28*/2020 від 23.12.2019 вартість ремонту автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 становить 301 863,78 грн (а.с.36-39).

Розмір вартості автомобіля до ДТП та після ДТП, встановлений висновкомекспертного дослідження №28-20, сторонами не оспорювався.

Відповідно до розрахунку вартості автомобіля Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 , з урахуванням індексу інфляції, поданого позивачем, вартість автомобіля на момент подання позову становить 284 435,27 грн. (а.с.44-47).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.09.2021 в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину автомобіля за кожним(а.с.8-14).

Згідно описової частини зазначеного рішення суду транспортний засіб залишився у фактичному користуванні ОСОБА_4 , через пошкодження автомобіля внаслідок ДТП його вартість була зменшена, у зв`язку з чим ОСОБА_3 вважала за необхідне залишити його у власності ОСОБА_4 .. Виходячи з принципу рівності часток подружжя, суд поділив спільне сумісне майно, у тому числі автомобіль, по кожному.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області про поділ майна подружжя набрало законної сили 18 січня 2022 року.

Таким чином спірний автомобіль залишився у користуванні відповідача з моменту припинення шлюбних відносин і до моменту розгляду поточної справи.

Питання про компенсацію вартості частки одному із співвласників та визнання особистої приватної власності на весь транспортний засіб сторонами з моменту поділу спільного сумісного майна подружжя не порушувалось.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ, НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.09.2021 в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину за кожним автомобіля марки Hyundai Sonata, д.н.з НОМЕР_1 (а.с.8-14).

По суті суд у своєму рішенні від 15.09.2021 здійснив поділ спільного майна подружжя в ідеальних частках. Проте порядок користування зазначеним майном, або грошової чи іншої матеріальної компенсації одним із співвласників іншому рішенням встановлено не було.

Транспортний засіб залишався у користуванні ОСОБА_4 з моменту припинення шлюбних відносин, заперечень зі сторони позивача проти залишення автомобіля у розпорядженні відповідача не було. Зазначені обставини сторонами не оспорювались, тому суд вважає їх встановленими.

Оскільки ідеальною часткою у праві спільної часткової власності є абстрактне вираження співвідношення у обсязі прав співвласників, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.

Позивачем не вживались заходи для компенсації вартості частини автомобіля ОСОБА_4 , або навпаки не пред`являлась вимога до відповідача про компенсацію їй вартості транспортного засобу. Відповідач з моменту поділу майна подружжя також не вживав аналогічних заходів.

По суті, на момент подання ОСОБА_3 позовної заяви до суду не вирішено, яким чином повинно бути реалізоване право власності кожного співвласника на автомобіля, який не може бути поділено в натурі.

Оскільки позивач до подання позовної заяви не зверталась до відповідача з вимогою про грошове або інше матеріальне відшкодування вартості транспортного засобу, не отримувала його згоду на компенсацію, суд приходить до переконання, що між сторонами відсутні правовідносини зобов`язального характеру, виходячи зі змісту статті 509 ЦК України.

Позивач просить застосувати індекс інфляції для розрахунку вартості автомобіля. Суд вважає зазначену вимогу безпідставною та погоджується з доводами відповідача про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, тобто є способом захисту майнового права, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації від боржника, який користується грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Суд ще раз наголошує, що між сторонами відсутні правовідносини грошового зобов`язання.

Отже, в частині визначення розміру вартості автомобіля з урахуванням індексу інфляції слід відмовити.

Крім того, позивач просить застосувати до відповідача деліктну відповідальність, тобто зобов`язати ОСОБА_4 відшкодувати шкоду, завдану майну позивача.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 та її представник у судовому засіданні просили суд застосувати норму статті 1192 ЦК України, а саме зобов`язати ОСОБА_4 , який внаслідок ДТП, яка сталась з його вини, завдав шкоди майну потерпілого (позивача), відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Оскільки спір між сторонами на момент поділу спільного сумісного майна та на момент подачі цієї позовної заяви з приводу долі спірного автомобіля, а саме у фізичному користуванні кого залишиться цей автомобіль, відсутній, автомобіль був залишений у фактичному користуванні відповідача ОСОБА_4 , вимог про фізичне залишення автомобіля у позивача не надходило, суд вважає, що позивач в даному випадку не є потерпілою особою у розумінні статті 1166 ЦК України.

По суті даний спір стосується розподілу автомобіля як неподільної речі між співвласниками, тобто визначення способу захисту права власності у вигляді визнання особистої приватної власності на спірний автомобіль за ОСОБА_4 та грошової компенсації частки транспортного засобу на користь ОСОБА_3 .

Зазначений висновок суду також підтверджується вимогою позивача про припинення права власності ОСОБА_3 на частку автомобіля марки Hyundai Sonatа, д.н.з. НОМЕР_1 . За наявності деліктного зобов`язання право власності на майно, яке пошкоджене, у потерпілого не втрачається.

Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Суд прийшов до переконання, що по суті позивач висловила свою волю на отримання від відповідача грошової компенсації за 1/2 частку вартості автомобіля та просила припинити своє права власності на цю частку. Позовні вимоги фактично складаються з розподілу спільного часткового майна. Таким чином суд не виходить за межі позовних вимог та вирішує справу за дійсних правовідносин, які мають місце між сторонами.

Визнаючись з розміром компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, суд брав до уваги експертний висновок №28-20 від 11.03.2020, який сторонами не оспорювався. Згідно цього висновку ринкова вартість автомобіля Hyundai Sonatа, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент до ДТП, яка сталась 23.12.2019, становила 192 960 грн. Суд бере до уваги саме ринкову вартість автомобіля на момент до ДТП, оскільки на момент припинення шлюбних відносин, а саме 29 жовтня 2019 року, автомобіль був цілий. Факт вчинення ДТП та його наслідку у вигляді пошкодження автомобіля не мають вирішального значення для розподілу майна. Отже, сума компенсації за частину автомобіля відповідно складає 192 960:2 = 96 480 грн.

Крім того, суд розглянув вимогу відповідача про застосування позовної давності у спірних правовідносинах та дійшов наступного висновку.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

Відповідач у відзиві та письмових поясненнях зазначає, що позивач ОСОБА_3 дізналась про пошкодження автомобіля в березні 2020 року, коли відбувався розгляд справи про поділ спільного сумісного майна подружжя, отже з цього часу до моменту подання позовної заяви 16.08.2023 сплинуло 3 роки.

Оскільки у даному випадку фактично вирішується спір про поділ спільного часткового майна, початком перебігу позовної давності є 18.01.2022 року, день набрання рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.09.2021 про поділ майна подружжя, у тому числі спірного автомобіля, законної сили. Отже станом на 16.08.2023 строк позовної давності не сплинув.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить відповідна квитанція (а.с.48).

Виходячи з позиції відповідача та його представника, висловленої у судовому засіданні, вони позов не визнають у повному обсязі та просять суд відмовити у його задоволенні. Отже підстав для застосування норм статті 142 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає. Тому судовий збір відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 263-265ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за частки автомобіля марки Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 , в сумі 96 480 грн.

Припинити право власності ОСОБА_3 на частки автомобіля Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 965 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Д.Ю. Комарова

Повний текст рішення виготовлений 03.04.2024