Провадження № 2/638/1992/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Кордіварової А.С,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду в в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова до до ОСОБА_3 із позовом про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви зазначає, що в Харківському відділі державної виконавчої служби в Харківському районі Харківської області СМУЮ України на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження 72863383 по примусовому виконанню листа 638/9916/21 виданого 27.09.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі від усіх видів доходів з 01.03.2022 року та до досягнення дитиною повноліття. В документах виконавчого провадження вказано, що заборгованість утворилась по аліментам за період з 01.03.2022 року по 30.09.2023 року. Вважає, що цієї заборгованості не існує, оскільки з 24.02.2022 року з міркувань безпеки, по вересень 2023 року ОСОБА_4 за домовленістю із ОСОБА_3 мешкав у батька ОСОБА_1 та знаходився на повному його утриманні. З вересня 2023 року дитина повернулась мешкати разом із матір`ю. На підставі вищевказаного звернувся до суду із позовом.

Ухвалою суду від 29.11.2023 року відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін у судове засідання.

06.02.2024 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення проти позову.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача категорично заперечував проти задоволення позову, посилаюсь на мотиви, зазначені у відзиві.

Суд, заслухавши думку учасників, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вимогами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.12.2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 від усіх видів доходів з 01.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання зазначеного рішення суду 27.09.2022 року Дзержинським районним судом м.Харкова видано виконавчий лист №638/9916/21, на підставі якого заступником начальника Харківського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області СМУЮ Ступініним В.В. відкрито виконавче провадження №72863383.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментам за спірний період, а саме з 01.03.2022 року по 30.09.2023 року заборгованість становить 33852,88 грн.

Згідно характеристики, наданої депутатом Пісочінської Об`єднаної територіальної громади Губським М.І. виборчого округу №4 вбачається, що з лютого 2022 року по серпень 2023 року з ОСОБА_1 мешкав його син- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З витягу №2355/23.10.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 значиться зареєстрованим разом із батьком за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд не приймає акт обстеження Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей ХМР від 16.01.2024 року та відповідь КНП «Міська дитяча поліклініка №14 ХМР №53 від 16.01.2024 року як докази у справі, оскільки не стосуються спірного періоду доказування.

З інформаційного листа від 02.02.2024 року №01-19/16 наданого КЗ «Харківський ліцей №150 ХМР» вбачається, що позивач та відповідач активно приймають участь у вихованні та освіті сина. Крім того, у відповіді міститься підтвердження, що у спірний період батько найбільш активно брав участь у вихованні дитини та був обізнаний про його успіхі у навчанні.

З наданих медичних довідок щодо результатів аналізів ОСОБА_4 вбачається, що він у спірний період перебував у смт Пісочін.

21 грудня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 824/2/22, провадження № 61-11769ав23 (ЄДРСРУ № 115860052) досліджував питання щодо підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Разом з цим законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, які підтримані в постанові Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 824/85/21.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Суд, аналізуючи докази у справі, знайшов більш переконливими докази, надані позивачем та вважає, що в даній ситуації наявна саме матеріально-правова підстава для визнання виконавчого литса таким, що не підлягає виконанню у частині спірного періоду.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258-274, 432, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати виконавчий лист по справі №638/9916/21, виданий 27.09.2022 року Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню в частині періоду з 24.02.2022 року до 31.08.2023 року та визначити час стягнення аліментів з 01.09.2023 року та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складений 08.04.2024 року.

Головуючий суддя: