Справа № 702/590/22
Провадження № 2/702/75/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Нейло І.М.,

за участю секретаря Прилуцької О.І.,

представника позивача - адвоката Голубничого О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференсзв`язку, Монастирищенського районного суду Черкаської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ

27.10.2022 позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діяла адвокат Мкртичева М.І., звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 22.10.2021 на загальну суму 74 611,10 доларів США та судові витрати у розмірі 52 901 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.10.2021 він надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23100 доларів США. Згідно змісту наданої ОСОБА_2 розписки, відповідач зобов`язався повернути грошові кошти 27.10.2021р. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та незважаючи на настання строку виконання зобов`язання, до цього часу борг не повернув. Вважає, що крім основної суми боргу 23100 доларів США з відповідача, станом на 26.10.2022, підлягає стягненню: неустойка в розмірі 50 820 доларів США грн. та 3% річних від прострочення зобов`язання в розмірі 691,10 доларів США. Крім того ОСОБА_1 просив стягнути витрати на оплату судового збору та 40 000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 08.11.2022 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову.

Заочним рішенням Монастирищенського районного суду, ухваленим 25.04.2023 у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за розпискою, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

25.05.2023 на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній просить скасувати заочне рішення Монастирищенського районного суду, ухваленого 25.04.2023, посилаючись на те, що відповідачу не було відомо про розгляд справи. Крім того, зазначив, що розмір пені вдвічі перевищує суму простроченого зобов`язання, що на думку відповідача не відповідає справедливому розгляду справи. Крім того відповідач вважає, що був порушений шестимісячний строк нарахування пені. Також, на думку відповідача, суд не скористався правом на зменшення розміру пені, оскільки вона значно перевищує розмір збитків.

Ухвалою від 15.11.2023, заяву відповідача про скасування заочного рішення, задоволено та скасовано заочне рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.04.2023 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 31.01.2024 закрито підготовче провадження по справі.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Голубничий О.І., підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, проти чого не заперечував представник позивача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст.15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22.10.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 23100 доларів США та зобов`язався їх повернути до 27.10.2021, що підтверджується розпискою від 22.10.2021, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні та копія розписки була долучена до матеріалів справи.

Згідно розписки, у разі прострочення виконання зобов`язання, відповідач зобов`язався сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 20% від отриманої суми за кожен місяць прострочки.

Відповідач не дотримався умов договору позики, заходів щодо повернення боргу у визначені строки не вжив та позику, у визначені договором позики строки та розмірі, позивачу не повернув.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 08 липня 2019 року по справі № 524/4946/16-ц, договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики є доказом не лише укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики, який був оформлений розпискою від 22.10.2021, а саме 23100 доларів США є законною, обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення а 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, … а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги, що сума боргу відповідачем не сплачена, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних, за період з 28.10.2021 по 26.10.2022, що складає 691, 10 доларів США

Стосовно позовних вимог, щодо стягнення з відповідача нарахованої пені за договором позики суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Водночас п. 1 ст. 1 Закону України від 16 червня 2020 року № 691-ІХ "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19", який набрав чинності 04.07.2020 та яким внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України та доповнено пунктом 15 такого змісту: "У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

Тобто законодавцем скасовано цивільну відповідальність (щодо сплати неустойки, штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) на період дії карантину або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 за № 392, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, було встановлено карантин, який продовжувався та діяв до 01.07.2023, тобто весь час, за який відповідачу здійснено нарахування пені.

Враховуючі, що нарахування штрафних санкцій у вигляді пені за прострочення грошового зобов`язання позивачем визначено у період дії карантину, відповідач звільнений від відповідальності, а саме від сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 16.12.2021 у справі № 922/4076/20, а також постановах Верховного Суду від 26.04.2023 у справі № 727/4121/21, від 05.04.2023 у справі № 756/7895/21.

Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу разом з позовною заявою були надані наступні копії документів: договір № 28-09/3/2022 про надання правової допомоги від 28.09.2022 року; додаткову угоду № 2 до договору про надання правової допомоги, згідно якого вартість послуг адвоката складає 40000 грн. та розрахунку судових витрат.

З урахуванням часткового задоволення позову та відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12752 гривні. (23791,1/74611х100 = 31,88% або 12752 гривні (40000 х 31,88%).

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача в сумі 3957,7 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог (12405 х 31,88%).

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 27, 60, 141, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заборгованість за договором позики 23100 доларів США та 3% річних за користування грошовими коштами за період з 28.10.2021 по 26.10.2022 р. у розмірі 691 доларів США 10 центів, а всього 23 791 доларів США 10 центів.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12752 грн. та витрати зі сплати судового збору 3957 грн. 70 коп.

В частині позовних вимог щодо стягнення неустойки в сумі 50820 доларів США, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 27.03.2024 р.

Суддя І.М. Нейло