Номер провадження 2/754/78/24
Справа №754/8819/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 березня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

Зміст первісних позовних вимог

У червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд:

1. Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком - ОСОБА_1 .

2. Встановити наступний графік перебування дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю -ОСОБА_3 :

- кожного вівторка з 17:00 години до 08:00 години кожної середи (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 години кожного вівторка до 09:00 години кожної середи (інший час визначається за домовленістю сторін) (ночівля за місцем проживання матері). Кожного четверга з 17:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін). Кожну неділю з 09:00 до 20:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін);

- на свята: Новий рік, Різдво Христове, Пасха, день народження ОСОБА_4 встановити перебування ОСОБА_4 з матір`ю рік через рік (один рік з матір`ю, один з батьком);

- 22 травня, 15 вересня та 08 вересня кожного року встановити перебування ОСОБА_4 з матір`ю з 17:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін); під час канікул з 09:00 до 21:00 години (інший час визначається за домовленістю сторін);

- встановити, що завчасно узгодивши з батьком -ОСОБА_1 та попередивши його (за 10 днів до дати від`їзду шляхом направлення листа на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_3 має право на період канікул у навчальних закладах, які відвідує ОСОБА_4 , брати дитину до себе за місцем свого проживання та відпочивати разом з ним на території України по 14 днів 2 рази на рік, або на інший строк за домовленістю з ОСОБА_1 (в цей період часу дитина ночує у матері).

3. Встановити, що графік, наведений в п. 4 прохальної частини цього позову, не буде застосовуватися на час відпустки батька -ОСОБА_1 , за умови, що батько проводить відпустки за межами України. Встановити, що термін відпустки, яка проводиться ОСОБА_1 разом з сином за межами України, не повинен перевищувати 20 днів підряд, або інший термін за домовленістю сторін.

4. Встановити, що, якщо в період канікул ОСОБА_4 перебуває з матір`ю в межах м. Києва, то в цей час батько - ОСОБА_1 має право на спілкування з сином.

5. Встановити, що зазначений в п. 4 прохальної частини цього позову графік спілкування не може порушувати графіку навчання в навчальних закладах, тренувань в спортивних секціях та відвідування ОСОБА_4 гуртків, а саме в разі необхідності відвідання ОСОБА_4 будь-яких секцій та гуртків в день або години спілкування його з матір`ю, матір -ОСОБА_3 зобов`язана привозити сина на заняття без запізнень.

6. Встановити умови перебування ОСОБА_4 разом із матір`ю -ОСОБА_3 , із дотриманням матір`ю наступних зобов`язань:

- добросовісно та належним чином виконувати обов`язки матері;

- піклуватися про стан здоров`я дитини, при перших ознаках захворювання негайно повідомляти батька - ОСОБА_1 ;

- піклуватися про фізичний, моральний та духовний розвиток сина, про одяг, їжу та інші необхідні речі;

- повертати дитину у визначений час до місця проживання або іншого місця, спеціально обумовленого батьком -ОСОБА_1 ;

- забезпечити дитині комфортні та безпечні умови проживання та відпочинку;

- перевозити дитину в автомобілі виключно в дитячому автомобільному кріслі.

7. Встановити, що обов`язок забирати дитину з місця його проживання, місця навчання або іншого обумовленого місця, під час перебування дитини -ОСОБА_4 із матір`ю, покладається на ОСОБА_3 . Встановити, що обов`язок повертати/приводити дитину до місця його проживання, місця навчання або іншого обумовленого місця покладається на ОСОБА_3 .

8. Встановити, що 26 травня, 19 квітня, 21 квітня, 18 червня та 05 липня кожного року ОСОБА_4 перебуває з батьком.

9. Встановити, що мати малолітнього ОСОБА_4 , маючи намір на період спільного проведення часу з сином відповідно до умов, зазначених у п.4 прохальної частини цього позову, виїжджати з сином за межі міста Києва або України, зобов`язана ставити ОСОБА_1 до відома. Встановити, що маючи намір виїжджати з сином за межі України, батьки зобов`язані завчасно (не менше як за 20 днів до бажаної дати виїзду за межі України), повідомити другу сторону, причому жодна сторона не повинна безпідставно ухилятись від надання дозволу другому з батьків на виїзд з малолітнім ОСОБА_4 за межі України за умови зазначення в дозволі конкретних строків поїздки, переліку країн та мети поїздки, а також не повинні безпідставно ухилятись від надання дозволу другому з батьків на виготовлення проїзного документу дитини.

10. Встановити, що за згодою сторін, графік перебування малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю, ОСОБА_3 , може бути змінений за попередньою згодою між батьками.

11. Зобов`язати батьків малолітнього ОСОБА_4 належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів, та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань, не підбурювати дитину один проти одного.

12. Встановити, що у випадку, коли під час перебування у матері ОСОБА_4 захворіє, мати буде зобов`язана негайно повідомити про це батька, який вправі негайно забрати ОСОБА_4 , крім випадків, коли це категорично неприпустимо за медичними показниками (встановити, що ОСОБА_1 в такому разі має право відвідати місце, де перебуває ОСОБА_4 одноособово або разом з лікарем, перевірити та впевнитись у таких показниках).

13. Встановити, що інформація про дату та час, коли ОСОБА_3 забирає та повертає сина до ОСОБА_1 , заноситься у журнал з підписами сторін.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів та про виклик свідків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у шлюбі та мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач стверджує, що починаючи з листопада 2020 року ставлення відповідача до позивача різко мінилося, відповідач робила все можливе, щоб ускладнити взаємні стосунки. Зокрема, відповідач вчиняла імпульсивні дії, проявляла нестриману поведінку, намагалась вчиняти тиск на позивача шляхом виклику поліції та посилань на вчинення домашнього насилля з боку позивача, якого позивач насправді не вчиняв. Відповідач неодноразово вдавалась до провокацій, підвищувала голос, кричала та проявляла зневажливу поведінку відносно позивача, в тому числі і у присутності малолітньої спільної дитини сторін, на психоемоційний стан якої така поведінка могла мати лише виключно негативний вплив. На заклики позивача поводити себе спокійніше, зокрема у присутності сина, відповідач не реагувала. Крім того, застосовувала до малолітньої дитини силу (могла схватити за вухо, так що воно потім синіло, або кинути на ліжко, якщо дитина відмовлялась спати). Внаслідок неналежної поведінки відповідача, пов`язаних із порушенням громадського спокою, позивачем також здійснювались звернення до органів Національної поліції України.

Наразі сторони перебувають у процесі розірвання шлюбу, відповідна позовна заява подана відповідачем до Деснянського районного суду міста Києва та розглядається у справі №754/2165/21.

Позивач вказує, що 03 березня 2021 року ОСОБА_3 ініціювала чергову сварку, після чого разом із своєю донькою ОСОБА_5 залишила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Моменту залишення ними квартири позивач не бачив та присутнім не був. Під час залишення квартири відповідачем були зібрані та винесені усі особисті речі, речі її доньки, а також речі спільного із позивачем малолітнього сина. Натомість, позивач забрав сина, ОСОБА_4 , з дитячого садка, та привів його до своєї матері - бабусі малолітньої дитини. Увечері 03 березня 2021 року між сторонами відбувся телефонний дзвінок, під час якого позивач повідомив відповідачу місцезнаходження дитини, і підтвердив, що наступного дня відведе сина до дитячого садка задля приймання участі у ранкових святкових заходах. Невдовзі того ж вечора за повідомленням відповідача на адресу органів Національної поліції, за адресою АДРЕСА_2 , де на той момент знаходились позивач із сином, прибули представники поліції, які зафіксували місцезнаходження дитини - ОСОБА_4 , та підтвердили, що він знаходиться із батьком, в належних умовах та без ризиків для його життя і здоров`я.

04 березня 2021 року позивач привів сина до дитячого садка на ранкові святкові заходи. Відповідач, яка була про дане свято проінформована та знала час і дату його проведення, на ньому не з`явилась.

Позивач зазначає, що відповідач раніше вже вдавалась до подібних зникнень: так, 07 листопада 2020 року відповідач пішла з дому, залишивши спільного з позивачем сина та доньку від попереднього шлюбу у квартирі на свою подругу, не попередивши позивача про її відсутність протягом всього дня, хоча точно знала, що позивача не буде вдома до 19:00, та прийшла додому тільки в близько 23 години. 09 листопада 2020 року до позивача зателефонувала подруга відповідача, яка повідомила, що ОСОБА_3 начебто забрала швидка допомога та доставила до лікарні, проте дізнатись, у яку саме лікарню потрапила дружина, позивачу не вдалося -у кожному закладі охорони здоров`я, до якого він телефонував, ОСОБА_3 була відсутня. Пізніше, після розпитування подруги відповідача, яка зателефонувала із зазначеною звісткою, остання повідомила, що насправді відповідач у лікарні не перебуває, а цю неправдиву інформацію вона повідомила за її особистим проханням. Так, у зв`язку із зазначеним, позивачем було здійснено звернення до поліції щодо зникнення дружини.

26.05.2021 відповідач зробила спробу відібрати у позивача малолітню дитину із застосуванням сили в присутності та за участю правоохоронних органів. Цього дня позивача було викликано до ювенальної поліції, куди він з`явився разом із сином -ОСОБА_4 . Під час розмови із представниками поліції з`явилась відповідач, схопила дитину та почала у поспіху вибігати із нею, у зв`язку із чим позивач, для якого така спроба відняти сина виявилась неочікуваною, вчинив спробу зупинити відповідача. Проте працівники поліції схопили його, застосувавши фізичну силу, не надали змоги ані поспілкуватись із відповідачем, ані завадити виведенню дитини, в той час, як мати відповідача ОСОБА_6 , що з`явилась разом із нею, била позивача сумкою по голові. У зв`язку із зазначеним відповідач отримала змогу силою забрати сина сторін та вивезти у місце невідоме позивачу. У зв`язку із чим позивач звернувся до правоохоронних органів щодо неправомірного відібрання малолітньої дитини, а також вернувся до відділу судово-медичної експертизи, де було встановлено нанесення позивачу легких тілесних ушкоджень.

Позивач вважає, що наведена ситуація була заздалегідь спланована та ініційована відповідачем, оскільки відповідач не має змоги законним способом забезпечити проживання сина сторін із нею, оскільки об`єктивно не має належних умов для виховання дитини та забезпечення їй потрібного рівня проживання, дозвілля, турботи та нагляду, що обґрунтовується позивачем та наводиться ним у цій позовній заяві.

Позивач стверджує, що має всі належні умови для проживання дитини та здатний забезпечити сину належний рівень виховання, освіти, дозвілля та розвитку. Дитина емоційно прив`язана до батька, позивач здатний та має відповідну можливість створити для сина умови стабільності та безпеки, забезпечити фізичний та психоемоційний комфорт. Зокрема, позивач піклується про стан здоров`я дитини та його розвиток, під час проживання дитини у нього займався його вихованням, забезпечував відвідування лікарів та належний раціон харчування з урахуванням стану здоров`я дитини - лактозної непереносимості.

Для забезпечення належного розвитку дитини, виховання, спілкування та соціальної адаптації, а також задля отримання сином дошкільної освіти, позивачем було укладено договір із приватним дитячим садочком "Lucky kids club", який ОСОБА_4 відвідував з квітня по травень 2021 року. Також позивачем 01.04.2021 було укладено договір надання оплатних послуг з метою відвідування ОСОБА_4 розвиваючих гуртків для розширення кругозору, отримання позашкільної освіти, усестороннього розвитку та проведення дозвілля. Проте відповідачем чинились перепони щодо відвідування сином дитячого садочку, здійснювались спроби вивести дитину таємно та всупереч порядку закладу дошкільного розвитку. Зокрема, 28 квітня 2021 року відповідач разом із невідомими особами з`явилась до означеного дитячого садочку та силою намагалась вивести звідти дитину, виривала її з рук вихователя, галасувала, поводила себе агресивно та нестримно. Окрім того, відповідачем було ініційовано розірвання договору із центром розвитку дітей «Lucky kids club» - так, за її заявою договір було розірвано.

Позивач зазначає, що під час проживання сина сторін із ним, він надавав відповідачу змогу спілкуватись із дитиною засобами телефонного зв`язку, неодноразово пропонував їй приїхати та провести час із дитиною у сумісній присутності батька та матері, проте відповідач на такі пропозиції реагувала виключно негативно та ніяк не сприяла намаганням позивача мирно вирішити питання побачень. Окрім того, позивачем зазначається, що під час телефонного спілкування із дитиною, яке відбувалось між сином сторін та його матір`ю під час проживання дитини із батьком, відповідач задавала провокуючі питання щодо насилля, чим викликала у дитини стан тривожності та небажання продовжувати розмову.

Позивач стверджує, що коли малолітня дитина перебувала із матір`ю в період із 26 травня по 01 червня 2021 року внаслідок відібрання дитини у позивача за обставин, що мали місце 26 травня 2021 року, позивач не мав жодної змоги встановити контакт із сином, поспілкуватись із ним, побачитись. Відповідач не повідомляла ані місцезнаходження дитини, ані інформацію про його стан та самопочуття позивач не отримав жодної фотографії, жодного разу під час спроб поспілкуватись телефоном відповідач не передала слухавку сину, чим протиправно позбавив позивача права спілкуватися із малолітнім сином.

Зміст зустрічних позовних вимог

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації позивачка за зустрічним позовом просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 .

Вимоги зустрічної позовної заяви мотивовані тим, що з 2018 року до 28.12.2020 сторони, разом із дітьми, сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донькою від іншого шлюбу, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали за адресою: АДРЕСА_3 . З 28.12.2020 до 03.03.2021 сторони, разом із дітьми проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка за зустрічним позовом стверджує, що з початку 2020 року ОСОБА_1 почав вчиняти протиправні дії, які полягали у вчиненні домашнього насильства відносно позички за зустрічним позовом та її дітей. Зокрема, вчиняв психологічний тиск на неї, у присутності дітей, що негативно позначалося на їх психіці, зачиняв позивачку за зустрічним позовом з дітьми в окремій кімнаті, не дозволяв вийти, обмежуючи їх простір, відбирав ключі від квартири, постійно виганяв з квартири, зазначаючи, що це його власність і він має на це право, постійно створював «штучні» конфлікти, а після цього звертався до органів НПУ із завідомо неправдивими свідченнями щодо розшуку позивачки за зустрічним позовом. ОСОБА_1 постійно принижував неповнолітню дитину, ОСОБА_7 , зокрема, обмежував права дитини щодо спілкування з однолітками, перешкоджав її соціалізації, постійно принижував дитину, а також застосовував відносно доньки фізичну силу, застосовував фізичну силу відносно малолітнього сина, зокрема, бив дитину лінійкою, коли син відмовлявся їсти.

Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що 22.01.2021 між сторонами стався черговий конфлікт під час якого відповідач за зустрічним позовом принижував позивачку за зустрічним позовом та її доньку, висловлювався в їх бік нецензурною лайкою в присутності малолітнього сина. Такі дії ОСОБА_1 призвели до того, що позивачка за зустрічним позовом була вимушена забрати дітей та переїхати за адресою своєї реєстрації та звернутися до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу.

Позивачка за зустрічним позовом стверджує, що 03.03.2021 ОСОБА_1 побачив, що вона збирає речі, вкрав паспорт та телефон, документи доньки, закордонний паспорт сина, про що позивачка за зустрічним позовом дізналася 05.03.2021, у зв`язку з чим звернулася до поліції з приводу викрадення документів. Цього ж дня ОСОБА_1 викрав сина з дитячого садочка, на прохання позивачки за зустрічним позовом повернути дитину, ОСОБА_1 сказав, що син вже в «надійному місці» і що сина він не віддасть.

Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що нею 05.03.2021 була подана заява до Деснянського районного управління поліції в м. Києві щодо факту викрадення сина ОСОБА_1 , а також була подана заява про вчинення домашнього насильства в сім`ї, а 06.03.2021 подана заява до Києво-Святошинського районного управління поліції в м. Києві. 12.03.2021 позивачка за зустрічним позовом звернулася до Служби у справах дітей Святошинської РДА та до Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві із заявами про вчинення протиправних дій відносно малолітніх дітей.

Позивачка за зустрічним позовом вказує, що 12.03.2021 вона зателефонувала відповідачу за зустрічним позовом та повідомила, що хоче побачити сина, на що відповідач погодився та сторони дійшли домовленості, що позивачка за зустрічним позовом 13.03.2021 зможе побачити сина, але 13.03.2021 вона приїхала за адресою реєстрації відповідача за зустрічним позовом, аби дізнатися де і в якому стані перебуває дитина, та викликала наряд поліції. Дочекавшись наряд, разом із співробітниками органів НПУ дзвонила у двері, просила побачити дитину. На дзвінки відповідач за зустрічним позовом не реагував, за адресою реєстрації не знаходився, але пізніше з`явився до чергової частини поліції без сина. На питання позивачки за зустрічним позовом, де і в якому стані перебуває дитина, не відповів, зазначив, що не віддасть сина, оскільки позивачка за зустрічним позовом, на його думку, неврівноважена. Позивачка за зустрічним позовом звернулася із заявою до Святошинського районного відділу НПУ про оголошення дитини у розшук.

Позивачка за зустрічним позовом зверталася до народного депутата України, Голови Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій у Донецькій, Луганській областях та Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, національних меншин і міжнаціональних відносин із клопотанням про допомогу ОСОБА_8 05.04.2021 народним депутатом України ОСОБА_8 було направлено депутатське звернення до Міністра ВС України ОСОБА_9

28.04.2021, як зазначає позивачка за зустрічним позовом, вона хотіла побачити свого сина та прибула до дитячого садка, в якому міг перебувати її син. Побачивши дитину, позивачка за зустрічним позовом мала змогу лише декілька хвилин обійняти дитину, оскільки після цього родичка відповідача за зустрічним позовом, яка працює у дитячому садочку, повідомила останньому, що позивачка за зустрічним позовом приїхала до дитячого садочка та дитину насильно, застосовуючи фізичну силу щодо позивачки за зустрічним позовом та самої дитини, відібрали у матері, зачинили двері дитячого садочка, а прибувший відповідач за зустрічним позовом заборонив позивачці за зустрічним позовом бачитися із сином та повідомив, що він не віддасть дитину.

26.05.2021 під час візиту до СЮП Святошинського району позивачка за зустрічним позовом забрала сина додому АДРЕСА_3 .

Як зазначає позивачка за зустрічним позовом, 31.05.2021 групою осіб за участі ОСОБА_1 в під`їзді будинку по АДРЕСА_4 вчинили викрадення малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завдавши дитині тілесних ушкоджень в момент викрадення, а також із застосуванням фізичної сили щодо бабусі дитини, ОСОБА_10 , позивачки за зустрічним позовом та її неповнолітньої дитини, ОСОБА_11 , 2010 р.н., про що було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідні дані внесені до ЄРДР за № 0001411, № 0001412, № 0001349.

Дитина має генетичне захворювання - лактозна непереносимість та алергія на білок, у зв`язку з чим дитина потребує спеціального лікувального, збалансованого харчування та нагляду лікаря-спеціаліста. Позивачка за зустрічним позовом вказує, що дитина постійно перебувала під її наглядом, оскільки вона має медичну освіту та в будь-яку мить зможе екстрено допомогти дитині-алергіку, в свою чергу, ОСОБА_1 , не має медичної освіти, до цього часу, не займався дитиною, його вихованням, свій вільний час проводив в своїх інтересах та не має жодного уявлення, як саме, в критичний момент допомогти дитині.

Позивачка за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_1 не може постійно доглядати за сином, оскільки працює охоронцем та залишає дитину на свою матір, яка є пенсіонеркою, людиною похилого віку, та фізично не може наглядати за малолітньою дитиною. Станом на день подання даної заяви внаслідок дій ОСОБА_12 , що полягають у самочинній зміні місця проживання малолітнього сина, дитина фактично утримується в ізоляції відповідачем, позивачка за зустрічним позовом позбавлена можливості спілкуватися з сином, оскільки відповідач перешкоджає їй у цьому.

Позивачка за зустрічним позовом зазначає, що вона створила всі необхідні та належні умови для виховання та розвитку сина. Вона є фізичною-особою підприємцем, отримує прибуток та має можливість матеріально утримувати своїх дітей, має у власності майно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Позивачка за зустрічним позовом вважає, що відповідач за зустрічним позовом, який неодноразово чинив насилля в родині щодо позивачки за зустрічним позовом та її дітей не може виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, не може нести відповідальність за родину та дбати про сина, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, а тому для якнайкращих інтересів сина, для забезпечення його розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, враховуючи вік дитини, його прив`язаність до матері, син сторін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має проживати разом з нею.

Письмові заперечення відповідача за первісним позовом щодо вимог первісної позовної заяви

Відповідачка за первісним позовом просить суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог вказуючи, що вона має постійне місце роботи та належні умови для проживання малолітнього сина. Відповідачка за первісним позовом вказує, що повністю утримувала малолітнього сина, має постійний стабільний дохід, що дозволяє забезпечувати належний фізичний, інтелектуальний та психологічний розвиток малолітнього сина. Між відповідачем за первісним позовом та малолітнім сином склалися позитивні стійкі соціальні зв`язки. Малолітній син дуже прив`язаний до матері, оскільки саме вона займається його вихованням та піклується про нього.

Відповідачка за первісним позовом стверджує, що позивач за первісним позовом переховує малолітнього сина, та перешкоджає їй зустрічам з сином, що виключає для неї як матері можливість реалізувати свої права на участь у догляді та вихованні сина, оскільки у неї відсутні відомості щодо фактичного місця її проживання.

Відповідачка за первісним позовом зауважує, що позивач первісним позовом формує у малолітнього сина негативний образ матері, що може спричинити гальмування в розвитку малолітнього сина, оскільки ігноруються особисті потреби дитини. Позивач за первісним позовом в спілкуванні з відповідачем за первісним позовом вдається до відкритих погроз, образ, приниження честі та гідності, застосовує нецензурну лайку, називає її непристойними словами, вживає лексику, недопустиму у нормальному людському спілкуванні.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

23.06.2021 до суду від представника ОСОБА_3 , адвоката Сініциної О.П., надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини у справі № 754/8819/21.

Також адвокатом Сініциною О.П. подано заяву про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_3 шляхом встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 червня 2021 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року, заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі № 754/8819/21 задоволено частково. Забезпечено зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, шляхом визначення місця та часу спілкування малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з матір`ю - ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , до ухвалення рішення у справі: щотижня у будні дні: з 10:00 год. кожної середи до 10:00 год. кожної суботи; щомісячно у вихідні дні: з 10:00 год. кожної першої суботи до 20:00 год. кожної першої неділі та з 10:00 год. кожної третьої суботи до 20:00 год. кожної третьої неділі. Зобов`язано батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , передавати малолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері - ОСОБА_3 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_3 , у дні, які визначені для побачень. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Вищевказані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції скасовані постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року.

10 серпня 2021 року ОСОБА_3 подано письмові пояснення відповідно до ст. 43 ЦПК України.

19 серпня 2021 року від Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов лист, до якого додано висновок про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 107-40/4683 від 12.08.2021.

30 серпня 2021 року від ОСОБА_3 надійшла заява про виклик свідків та клопотання про прийняття та приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

01 вересня 2021 року ОСОБА_1 подано клопотання про долучення доказів, в якому також викладено клопотання про виклик свідків.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

01 червня 2022 року через електронну пошту суду від представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов лист, в якому представник просить суд проводити судове засідання 15.06.2022 без присутності представника служби у зв`язку зі значним виробничим навантаженням, а також підтримує висновок Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від15 червня 2022 року явку представника Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації визнано обов`язковою.

У судовому засіданні 28 вересня 2023 року судом допитано свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

У судовому засіданні 10 листопада 2023 року судом допитано свідка ОСОБА_17 .

У судовому засіданні 29 січня 2024 року судом допитано свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

У судовому засіданні 23 лютого 2024 року судом допитано свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22

01 березня 2024 року від представника ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, в яких зазначається, що 28 лютого 2022 року через повномасштабне вторгнення на територію України та початок війни, відповідач разом з малолітнім сином через пункт пропуску «Ягодин-Дорогуськ» перетнули кордон з Республікою Польща, та поїхали до Республіки Італія, де проживає мама відповідача. З того часу й по сьогоднішній день відповідач разом з дитиною проживають в Італії, регіон Венето в місті Беллуно за адресою: АДРЕСА_5 , де мають всі соціально-побутові умови. Будинок, в якому відповідач разом малолітнім сином мешкають належить матері відповідача. Дитина відвідує дитячий садочок Мур-ді-Кадола, займається плаванням (відвідує басейн), проходить відбір до гуртку дитячого футболу, має санітарну картку STP, що дозволяє отримувати (за необхідності) медичну допомогу. Протягом останніх двох років дитина знаходиться на повному утриманні відповідача, також допомагає й бабуся. Відповідач в Італії працює за контрактом неповний робочий день, має стабільний заробіток, що дозволяє піклуватися про дитину.

05 березня 2024 року від Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов лист, в якому представник просить суд проводити судове засідання 29.03.2024 без присутності працівника служби.

У судовому засіданні 29 березня 2024 року судом допитано свідка ОСОБА_23 .

На стадії додаткових пояснень позивач зазначив, що відповідач за первісним позовом на даний час надає йому можливість спілкуватися з сином засобами телефонного зв`язку, а він перераховує їй кошти на утримання сина. Позивач вважає, що докази відповідачки за первісним позовом є сфабрикованими, а для дитини після повернення з Італії краще буде проживати з батьком.

Представник відповідача за первісним позовом на стадії додаткових пояснень зазначила, що відповідачка за первісним позовом може забезпечити дитині належні умови життя, а також вважає, що саме дії позивача за первісним позовом призвели до стану відповідачки за первісним позовом.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 просив суд задовольнити первісні позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. Представник відповідача за первісним позовом просив суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований 04 серпня 2018 року та розірваний рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01.10.2021 у справі №754/2165/21.

ОСОБА_3 має сина та дочку від попереднього шлюбу.

Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заклад розвитку дітей дошкільного віку «Lucky Kids Club», який розташований у с. Петропавлівська Борщагівка Київської області з листопада 2020 року, що не заперечується сторонами та на підтвердження чого позивачем за первісним позовом надано довідку б/н б/д (а.с.65 т.1).

Відповідно до характеристики закладу розвитку дітей дошкільного віку «Lucky Kids Club» б/н б/д, наданою позивачем за первісним позовом, ОСОБА_4 , доброзичливий, вихований хлопчик. За цей час проявив себе як добрий, життєрадісний хлопчик. Батько, ОСОБА_1 , приділяє вихованню дитини багато часу. Батько матеріально забезпечений, ОСОБА_24 має все необхідне для життя і відвідування саду. ОСОБА_4 має відповідний віку фізичний розвиток. Хлопчик виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, відволікається рідко, розуміє інструкції вихователя. ОСОБА_4 володіє досить великим словниковим запасом. В ігровій діяльності проявляє себе активно. Любить гратися, приймає участь у ранках. Вміє малювати, ліпити з пластиліну, ОСОБА_4 - веселий, відкритий хлопчик, адекватно реагує на похвалу і критику. Вміє ділитися з дітьми, розуміє, що таке "погано", намагається втішити іншого сумну дитину, любить тварин. До садочка приводить та забирає батько ОСОБА_1 , окрім цього здійснює всі розрахунки. ОСОБА_1 приймає активну участь у житті садочка (а.с. 71 т. 1).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит № 24-05 від 24.05.2021, підписаною директором приватного дитячого закладу «LuckyKidsClub» Плахотнюк І. (а.с. 223 т. 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував приватний дитячий заклад «LuckyKidsClub» з листопада 2020 року згідно з Договором № 02/11 від 02.11.2020 (послуга повного дня), укладеного між «LuckyKidsClub» та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , мамою та батьком дитини. Пізніше, дитина не відвідувала дитячий заклад більш 2-х місяців. На вимогу батька дитини, ОСОБА_1 , договір, укладений із обома батьками, було анульовано та укладено новий договір № 01/04 від 01.04.2021 із ОСОБА_1 . 28.04.2021 мати дитини, ОСОБА_3 , прибула до дитячого закладу, коли діти знаходились на прогулянці, як вона пояснила, мала бажання забрати сина. В цей час відбувся конфлікт-суперечка між мамою дитини та співробітницею закладу ОСОБА_26 , яка є родичкою сім`ї ОСОБА_1. Вихователі були вимушені завести дитину до приміщення дитячого закладу, оскільки хвилювались за безпеку, здоров`я та життя дитини. Через деякий час до центру прибув наряд поліції разом з батьком дитини, та конфлікт був вичерпаний. Про те, що відбувається у родині, директора закладу, не повідомили жодним чином. Після конфліктної ситуації співробітник, ОСОБА_27 , звільнена з посади. З приводу надання довідки (довідки б/н б/д, а.с. 65 т. 1), яка, за інформацією адвоката, була надана батьком дитини до матеріалів справи щодо визначення місця проживання дитини директор повідомляє, що довідка щодо перебування дитини у закладі видана нею; щодо надання характеристики дитини (характеристика б/н б/д, а.с. 71 т. 1), ОСОБА_28 , як уповноваженою особою на складення та підписання не видавалось. На копії характеристики, яка була приєднана до адвокатського запиту, стоїть факсиміле, яка виконана та видана Антиповою ОСОБА_29 .

Договір про надання оплатних послуг від 01.04.2021 з «Lucky Kids Club» розірвано з 05.05.2021 (а.с. 54-64, 68 т. 1).

Згідно з декларацією № 0001-7К66-А1А0 від 23.02.2021 лікарем педіатром ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_30 , надавачем первинної медичної допомоги є Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Деснянського району міста Києва, а законним представником пацієнта вказано ОСОБА_3 (а.с. 108 т. 1).

Відповідно до декларації № 0001-14Х3-61А0 від 31.03.2021 лікарем педіатром ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_31 , надавачем первинної медичної допомоги є Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району міста Києва, а законним представником пацієнта вказано ОСОБА_1 (а.с. 31 т. 1).

Згідно з випискою із карти амбулаторного хворого Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району міста Києва від 21.04.2021, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз лактозна недостатність (а.с. 30 т. 1).

Відповідно до пенсійного посвідчення Пенсійного фонду України серія НОМЕР_2 від 25.02.2021 (а.с. 26 т. 1) та довідки відділу обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій Головного управління Пенсійного фонду України вих. № 2075 від 20.04.2021 (а.с. 28 т. 1) громадянин ОСОБА_1 є пенсіонером за вислугою років та отримує пенсію за вислугою років.

Згідно з довідкою № 444170 від 30.03.2021 КМПНКЛ «Соціотерапія» та довідкою № 160 від 27.04.2021 ОСОБА_1 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 50, 51 т. 1).

Житлово-побутові умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 (де зареєстровані позивач за первісним позовом та дитина) створені належним чином, про що працівники служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації склали відповідний акт від 07.06.2021 (а.с. 72 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована як фізична-особа підприємець, видом діяльності якої, зокрема, є надання послуг перукарнями та салонами краси (а.с. 116-119 т. 1).

ОСОБА_3 має у власності нежитлові приміщення, а також квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується інформаційною довідкою № 269522267 від 07.08.2021 (а.с. 236-238 т. 1).

Згідно з довідкою серії ІІА № 2567660 станом на 04.08.2021 МВС України ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягалась, непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 197 т. 1).

Відповідно до медичної довідки серії ААН № 372321 від 27.04.2021 у ОСОБА_3 психіатричних протипоказань до виконання служби за контрактом не виявлено (а.с. 120 на звороті, т. 1).

Житлово-побутові умови проживання за адресою АДРЕСА_7 (де проживала відповідачка за первісним позовом) створені належним чином, про що працівники служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації склали відповідний акт від 15.04.2021 (а.с. 115 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою про те, що 13.03.2021 о 16:59 за адресою: АДРЕСА_2 , дружина з якою триває процес розлучення навідуються до нього додому де, він проживає з спільним сином та порушує громадський спокій його та його сусідів, котрі постійно скаржаться (а.с. 52 т. 1).

Також ОСОБА_3 зверталася до Святошинського УП ГУНП в м. Києві із заявою про те, що 13.03.2021 о 15:53 адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_1 , з яким триває процес розлучення 03.03.2021 забрав до себе дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Чоловік на дзвінки не відповідає, дитину заявниці не показує, не дозволяє побачитись. 13.03.2021 мав привезти дитину, але на дзвінки знову не відповідає. Жінка просить перевірити чи з дитиною все гаразд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 зверталася до народного депутата України, Голови Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції окупованих територій у Донецькій, Луганській областях та Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, національних меншин i міжнаціональних відносин ОСОБА_32 з проханням вжити необхідних заходів реагування та надати допомогу щодо повернення малолітнього сина ОСОБА_4 матері, якому 2,5 роки (а.с. 113 на звороті, 114, т. 1).

Відповідно до листа Святошинського ГУ НП України сектором ювенальної превенції 20.05.2021 при відвідуванні адреси проживання малолітнього ( ОСОБА_4 ), а саме за адресою АДРЕСА_2 було виявлено, що дитина ходить «на носочках, пальчиках» та порушена координація рухів, надуття живота. Оскільки для дитини даного віку це не є нормою для отримання кваліфікованої оцінки до ЦПМД «№ 1 Святошинського району м. Києва направлено запит з метою проведення обстеження дитини та надання повного медичного висновку (а.с. 115 на звороті, т. 1).

У висновку про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № 107-40/4683 від 12.08.2021 Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю, громадянкою ОСОБА_3 .

Сторони стверджують, що на час винесення рішення ОСОБА_3 разом з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в Італії.

Інші документи, які містяться в матеріалах справи не приймаються судом до уваги, оскільки не містять відомостей, що стосуються предмету спору про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідки зі сторони позивача за первісним позовом

Свідок ОСОБА_14 є хрещеним батьком ОСОБА_24 та є другом позивача за первісним позовом та на даний час вони працюють разом. Свідок приймав участь при передачі дитини від матері до батька, дитині на той час було близько двох років. Свідок зазначає, що за адресою проживання відповідачки за первісним позовом мати завжди передавала дитину в загальному коридорі будинку, неодноразово під час передачі дитини були підштовхування до конфлікту зі сторони матері. На запитання батька про дитину ОСОБА_33 відповідала грубо. Перед тим, як забирати дитину батько завжди перевіряв температуру та записував у свій зошит, і декілька раз дитина була хворою. Неодноразово під час передачі дитини свідок бачив незнайомих йому людей, які виходили та заходили в квартиру відповідачки і це було в період пандемії. Свідок зазначає, що давно коли спричинялась сварка між батьками, мати погрожувала викликати поліцію, на що дитина реагувала плачем. Свідок зазначає, що до початку процедури розлучення бачив, що відповідачка вдома надавала косметологічні послуги. Свідок бачив декілька раз з невідомим йому чоловіком на прогулянці з дітьми, це було ще до розірвання шлюбу. При свідку поліція викликалась один раз, а саме першого вересня, коли батько хотів побачити сина. Свідок стверджує, що батько повертав дитину у визначений час і дитина передавалась в тому ж коридорі, самого графіку свідок не знає. Батька ОСОБА_34 свідок не знає.

Свідок ОСОБА_15 є племінницею позивача та є кумою сторін. Свідок стверджує, що відповідачка за первісним позовом зіпсувала її життя, адже через неї свідка звільнили з роботи, оскільки та робила наклеп на свідка, як на вихователя приватного дитячого садочка. На день народження свідка відповідачка викликала поліцію, а саме 22.04.2021 десь о 22 годині, ОСОБА_24 в цей час також був у квартирі свідка. Свідок стверджує, що восени 2020 року ОСОБА_33 залишила дітей з батьком на два тижні і не виходила на зв`язок. Свідок зауважує, що після зустрічей з мамою дитина було неохайна та брудна. Приблизно три роки тому у садочку, в якому працювала свідок та який відвідував ОСОБА_24 , відповідачка за первісним позовом приїхала з двома незнайомими людьми, погрожувала викликати поліцію, обрала вихователів, хапала свідка за волосся, виривала дитину після чого свідка звільнили з роботи. Свідок стверджує, що сім`я була забезпечена всім необхідним. ОСОБА_36 надавала вдома косметичні послуги, графік запису був досить щільний. Свідок вказує, що на свято 8 березня мати у садочок за дитиною не прийшла і дитину забрав після свята батько.

Свідок ОСОБА_16 є чоловіком племінниці позивача. Свідок вважає, що відповідачка за первісним позовом зводила наклеп на позивача за первісним позовом. 8 березня після свята в садочку свідок з позивачем повернулись додому, а відповідачки вдома вже не було, як і її речей, а в квартирі був безлад. Після того, як ОСОБА_33 виїхала з квартири позивач піклувався про дитину. Свідок був присутній при передачі дитини, бачив, що сторони розписувались у зошиті, а позивач міряв дитині температуру. 22.04.2021 десь о 22 годині ОСОБА_36 прийшла до свідка додому, поводилась агресивно, а потім викликала поліцію, ОСОБА_24 злякався та плакав. Свідок стверджує, що позивач не обмежував матір у спілкуванні з дитиною. Зі слів свідка, під час спільного проживання сторін в квартирі не завжди було охайно, через, що у них виникали конфлікти. Свідок стверджує, що відповідачка за первісним позовом відмовлялась лікувати дитину згідно з рекомендаціями лікаря, які їй передавав позивач за первісним позовом.

Свідок ОСОБА_17 є кумою сторін. Свідок вказала, що на даний час не спілкується з ОСОБА_3 , оскільки остання перебуває за кордоном. Про негаразди в сім`ї спочатку їй розповіла ОСОБА_33 , скаржилася на ОСОБА_37 . Позивач за первісним позовом демонстрував піклування про сім`ю, що свідок бачила на спільних святах. У новій квартирі сім`ї були створені гарні умови, у ОСОБА_38 був свій великий кабінет для роботи косметологом. Свідок стверджує, що після повномасштабного вторгнення ОСОБА_33 виїхала з дітьми за кордон і на неодноразові спроби ОСОБА_37 поговорити з дитиною не надавала такої можливості.

Свідок ОСОБА_18 є сестрою позивача за первісним позовом. На думку свідка, стосунки погіршилися після того, як ОСОБА_33 пішла з дому на два тижні. Після того, як пішла з дому стала поводити себе неадекватно до сім`ї позивача за первісним позовом та зводити на нього наклеп. 1 вересня 2021 року, коли свідок з позивачем за первісним позовомприїхали привітати дитину зі святом, ОСОБА_33 вчинила бійку та довелось викликати поліцію. Зі слів свідка, ОСОБА_33 дитину завжди передавали в коридорі між квартирами, ніколи не запрошувала до квартири. Свідок стверджує, що ОСОБА_33 не дуже добре ставилась до дитини, ОСОБА_24 виглядав неохайно. У квартирі після того, як ОСОБА_33 з`їхала, в квартирі залишився безлад, тому позивач за первісним позовом переїхав жити у квартиру в Святошинському районі. Свідок вважає, що стосунки у сім`ї погіршились, коли ОСОБА_33 знову почала зустрічатися з батьком ОСОБА_34 . Мати свідка допомагала ОСОБА_39 з дітьми.

Свідок ОСОБА_21 є сусідом позивача за первісним позовом по дачі. Свідок вказує, що ОСОБА_40 дуже добре ставився до дітей, дбав про них, є гарним господарем. Свідок стверджує, що ще до війни ОСОБА_33 на пару тижнів залишила дітей на батька.

Свідок ОСОБА_22 є матір`ю позивача за первісним позовом. Свідок стверджує, що ОСОБА_33 пропала на майже три тижні, ОСОБА_40 її шукав, а ОСОБА_36 повернулась з випискою з лікарні, яка виявилась неправдивою. Свідок повідомила, що спершу сторони жили у Святошинському районі, потім переїхали на Троєщину, де і народився ОСОБА_24 . Потім сторони переїхали на Петропавлівську Борщагівку. Свідок по можливості приїжджала та допомагала ОСОБА_39 з дітьми, оскільки та працювала. У сторін після зникнення ОСОБА_41 почався розлад в сім`ї. Син оформив ОСОБА_24 в садочок, після свята 8 березня в садочку повернувся додому та побачив там безлад, тому переїхав у квартиру до свідка. ОСОБА_33 влаштувала в садочку сварку, але ОСОБА_24 все-таки залишився проживати в квартирі свідка. Зі слів свідка, ОСОБА_40 давав спілкуватися матері з сином, а ОСОБА_33 влаштовувала сварки, грюкала в двері пізно ввечері, викликала поліцію, дитина почала цього боятися. Свідок заперечує, що її син вчиняв домашнє насильство. Оскільки ОСОБА_33 працювала вдома, то в квартирі був прохідний двір.

Свідок ОСОБА_23 є другом позивача за первісним позовом. Свідок зазначає, що у ОСОБА_38 у квартирі по АДРЕСА_4 був кабінет для надання послуг, що здивувало свідка, оскільки туди постійно ходили люди. Останній раз свідок бачив ОСОБА_42 на новорічні свята, десь у 2020 році, у свідка вдома, де на думку свідка, ОСОБА_33 провокувала ОСОБА_37 , після чого виклала відео в інтернет, де вони по дорозі додому сваряться та ОСОБА_40 висловлюється нецензурно. ОСОБА_40 скаржився свідку про те, що ОСОБА_33 поїхала на два тижні. Свідок заборонив своїй дружині спілкуватися з ОСОБА_43 . Перший час ОСОБА_33 була весела, було відкрите спілкування, а потім була без посмішки, поведінка стала закритою.

Свідок сторони відповідача за первісним позовом

Свідок ОСОБА_19 є подругою ОСОБА_38 . Позивача за первісним позовом свідок не дуже добре знає, оскільки він був постійно на роботі. Свідок вважає відповідачку за первісним позовом гарною мамою, яка доглядає за дітьми та піклується про них. Свідок у листопаді 2023 року була в гостях у ОСОБА_38 в Італії. ОСОБА_5 дуже прив`язана до брата ОСОБА_24 , як і він до неї. ОСОБА_4 має захворювання, яке потребує постійного контролю харчування. На даний час відповідач за первісним позовом з дітьми проживає в будинку своєї мами в Італії, де створені гарні умови для дітей. У ОСОБА_24 багато іграшок, він ходить до садочка, дитина в безпеці, знає багато віршів, весела, дитину дуже люблять. Свідок стверджує, що в квартирі по АДРЕСА_9 була своя кімната, в квартирі було чисто та охайно, ОСОБА_33 приділяла дітям достатньо уваги. Коли за ухвалою суду позивач надав можливість відповідачці бачитись з сином, то свідок їздила з ОСОБА_43 , щоб купити дитині нові речі. Свідок стверджує, що з часу коли ОСОБА_33 виїхала за кордон, позивач за первісним позовом не надає їй кошти на утримання сина.

Свідок ОСОБА_20 є подругою відповідачки за первісним позовом, позивача за первісним позовом бачила декілька раз. Свідок познайомилась з ОСОБА_44 на дні народження ОСОБА_3 , де він напився, це було до одруження. Свідок вказала, що ОСОБА_33 працювала вдома, дбала про дітей, знаходила час, щоб приготувати їжу, в квартирі було прибрано, діти були доглянуті. Коли ОСОБА_33 жила з чоловіком, то свідок часто бачила її зі сльозами на очах, оскільки чоловік її принижував та ображав. Свідок стверджує, що бачила ОСОБА_24 після того, як він проживав з позивачем, дитина була худенька та затуркана. Свідок вказує, що з моменту виїзду за кордон на жодне свято батько дитину не привітав та жодного забезпечення не надає, ОСОБА_36 на даний час працює, а діти відвідують заклади освіти.

Норми права та мотиви суду

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з первісним позовом, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав посилався на те, що саме він здійснює догляд за дитиною, створив для сина належні побутові умови для проживання, займається його вихованням, натомість мати дитини не може забезпечити належні умови для дитини, є неохайною та поводить себе неадекватно.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на тому, що саме вона дбала про сина, до того, як ОСОБА_1 самовільно змінив місце проживання дитини та не давав їй можливості бачитися з сином, а також під час спільного проживання вчиняв домашнє насильство в сім`ї.

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною першою статті 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Верховний Суд зазначає, що міжнародні та національні законодавчі акти не містять норм, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом із тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини».

У постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21) Верховний Суд вказав, що «міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах».

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13) суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04)).

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду, яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності, оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти стосунки або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 355/888/20.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

З наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 76 ЦПК України).

Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

Слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 100 ЦПК України, у подібних правовідносинах.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що цивільна справа скоріше повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Суд критично оцінює надані сторонами до матеріалів справи електронні докази, а саме голосові файли, відеозаписи та фотознімки, а також паперові копії електронних доказів - переписку у месенджері (а.с. 66, т. 1; а.с. 22, т. 2; а.с. 204-25, т. 2; а.с. 1-9, т. 3) оскільки вони не засвідчені електронним підписом, неможливо однозначно ідентифікувати авторів та учасників відео та аудіозаписів, а також встановити конкретний час подій, яка на них відображається, у зв`язку з чим не можуть бути прийняті судом, як належні, достовірні та допустимі докази.

Під час розгляду справи судом встановлено, що обоє з батьків мають належні умови для проживання дитини, піклуються про її розвиток та здоров`я, однак наявний конфлікт між ними впливає на забезпечення найкращих інтересів дитини.

Доказів вчинення домашнього насильства, як позивачем за первісним позовом, так і відповідачкою за первісним позовом щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріали справи не містять.

Також не можна стверджувати, що батько самовільно змінив місце проживання дитини без згоди матері, оскільки дитина перебувала за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Слід зауважити, що в період дії ухвали суду від 25.06.2021 щодо встановлення графіку побачень з дитиною, ОСОБА_1 не виконував її приписи належним чином, що підтверджується актами державного виконавця та постановою про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом (а.с. 241-245 т. 1).

Доказів того, що робота відповідачки за первісним позовом вдома негативно впливала на дитину суду не надано, а таке твердження є суб`єктивною думкою позивача за первісним позовом.

Компрометування образу матері дитини побудоване на показаннях свідків, які є близькими людьми позивача за первісним позовом та підтримують його інтереси, у зв`язку з чим їх показання не є об`єктивними.

Інших доказів того, що мати не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, у зв`язку з чим дитині слід проживати з батьком стороною позивача за первісним позовом не надано, як і не спростовано висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з матір`ю.

У першу чергу суд враховує дотримання балансу між інтересами малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в інтересах дитини.

Проаналізувавши наведені положення міжнародного права та національного законодавства, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши інтереси дитини, її малолітній вік, психологічний стан, права та інтереси на безпеку, гармонійний розвиток та належне виховання, висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 .

При цьому, задоволення зустрічних позовних вимог виключає можливість задоволення первісного позову, тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Слід окремо зауважити, що вимога позивача за первісним позовом щодо встановлення графіку спілкування дитини з матір`ю заявлена не для захистку інтересів самого ОСОБА_1 , а по суті є захистом прав та інтересів відповідача за первісних позовом у розумінні ст. 15 ЦК України, тому не може бути задоволена судом.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що у задоволенні первісних позовних вимог відмовлено та задоволено зустрічні позовні вимоги слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 136, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю, ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНКОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа за первісним та за зустрічним позовами: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Гнати Юри, 9, кім. 422.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2024.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Оксана Гринчак