№ 201/1763/22
провадження 6/201/2/2024
УХВАЛА

18 січня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, збитків, грошових коштів та витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 22 лютого 2022 року звернулася до суду з позовом до відповідачів Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, збитків, грошових коштів та витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Представник позивача 01 січня 2024 року звернулося до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Заяву було передано судді 08 січня 2024 року через перебування судді у відпустці.

Сторони та інші учасники справи судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим розглядати вказане питання за їх відсутності. Заявник у своїй заяві просив дане питання розглянути за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши представлені і добуті докази, суд вважає цю заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються на підставі виконавчого листа, виданого судом першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (зі змінами).

Пунктом 2 Порядку № 845 встановлено, що безспірне списання це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

При цьому, боржниками є визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Відповідно до п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 6 Порядку № 845 встановлено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 24 Порядку № 845 стягувані, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у п. 6 цього Порядку.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать власні повноваження, зокрема, щодо забезпечення виконання місцевого бюджету, а також: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Виконавчий комітет Дніпровської міської ради є юридичною особою публічного права, створений Дніпровською міською радою.

За вимогами ст.ст. 5, 11, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування», система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів. Органи місцевого самоврядування з урахуванням місцевих умов і особливостей можуть перерозподіляти між собою на підставі договорів окремі повноваження та власні бюджетні кошти.

Розпорядником коштів місцевого бюджету згідно з Бюджетним кодексом України, пунктом 23 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022 - 2026 роки, затвердженої рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 19/12 «Про затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Дніпровською міською радою та її виконавчими органами» на 2022 - 2026 роки» є Дніпровська міська рада.

Згідно з інформацією, наданою у листах головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області за вих. № 04-10-10/17815 від 22 грудня 2023 року у Головному управлінні обслуговується Дніпровська міська рада (), яка, в свою чергу, є засновником виконавчого комітету Дніпровської міської ради.

Згідно до ст. 435 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Частиною 5 ст. 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто солідарно з Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 87 511 грн. 40 коп., витрати на автотоварознавче дослідження і оцінку розміру збитків в сумі 2 500 грн., інфляційні втрати 40 213 грн. 05 коп., три відсотки річних 6 581 грн., а всього 136 805 грн. 45 коп.. Стягнуто з виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 45 000 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн.. Стягнуто з Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір з кожного окремо по 1 073 грн. 60 коп., а всього 2 147 грн. 20 коп..

Вказане вище рішення у встановленому законом порядку набрало законної сили, в зв`язку з чим за заявою стягувача судом було видано виконавчі листи; також слід зазначити, що видані виконавчі листи відповідають вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» і вказані виконавчі листи не було видано помилково; існує обов`язок боржника, так як він не був припиненим чи добровільно виконаний боржником чи іншою особою.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже зазначеним рішенням суду встановлено і не потребує доказування те, що судом було компенсовано ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 87 511 грн. 40 коп., витрати на автотоварознавче дослідження і оцінку розміру збитків в сумі 2 500 грн., інфляційні втрати 40 213 грн. 05 коп., три відсотки річних 6 581 грн., а всього 136 805 грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 45 000 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн., а отже це рішення повинно бути виконаним шляхом передбаченим законодавством України.

Також в судовому засіданні встановлено, щодо виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення та ведуть до зміни порядку і способу виконання рішення, відсутність рахунку в орханах Казначейства.

На даний момент вказане рішення суду знаходиться на виконанні і підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню повністю.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою, суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної заяви про зміну способу і порядку виконання рішення, оскільки є обставини, що утруднюють виконання рішення, таким чином, заява підтверджена належними доказами і ґрунтуються на вимогах закону, наявні передбачені законом підстави для її задоволення, а тому вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 210, 293, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради і виконавчого комітету Дніпровської міської ради про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, збитків, грошових коштів та витрат задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2023 року по цивільній справі № 201/1763/22 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральної шкоди в сумі 45000,00 гривень і витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 гривень, шляхом стягнення зазначених коштів на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із засновника та розпорядника коштів місцевого бюджету - Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75, ).

Ухвала набрала законної сили 18 січня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк