Справа № 134/676/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

з участю представника позивача адвоката Чудака В.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні у залі суду селища Крижопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, шляхом визначення часток у праві власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель Мотрона Степанівна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, шляхом визначення часток у праві власності на спадкове майно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач ОСОБА_2 є рідною донькою та спадкоємцем за законом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ЇЇ дівоче прізвище « ОСОБА_4 », яке після одруження змінила на « ОСОБА_5 ». До складу спадщини після смерті батька ввійшла земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0212, площею 1,6800 га. На час смерті батька їй було 10 років, що відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки не відмовилася від неї. Маючи намір прийняти спадщину, вона звернувся до нотаріальної контори, де їй було відмовлено у зв`язку з тим, що 02 серпня 2023 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом іншій доньці покійного ОСОБА_1 , оскільки та не повідомила нотаріуса про наявність у покійного батька ще однієї доньки та отримала свідоцтво про право на спадщину на цілу вищевказану земельну ділянку. У зв`язку із тим що вона із відповідачкою в добровільному порядку не дійшли згоди щодо внесення змін до свідоцтва на спадщину, виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05.04.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 02.07.2024 року призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Разом з тим просив уточнити, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також уточнити місце знаходження земельної ділянки, а саме зазначити, що вона розташована на території Жабокрицької сільської ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти того, щоб внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом і щоб ОСОБА_2 належала частина земельної ділянки. Зазначила також, що при зверненні до нотаріуса за оформленням спадщини після смерті батька не повідомила останнього про те, що є ще інші спадкоємці, та що до неї не зверталася позивачка щодо добровільного вирішення даного питання. Вимоги щодо стягнення судових витрат не визнає, посилаючись на відсутність коштів.

Третя особа приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С., до суду не з`явилася, явку представника не забезпечила, про дату та час судових засідань повідомлялася належним чином. Письмових пояснень по суті спору від третьої особи до суду не надходило.

Проаналізувавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.08.1994 року, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Так, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30.10.2011 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 09.10.2004 року, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 35 років в смт Крижопіль Вінницької області.

25 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. із заявою про прийняття спадщини по закону після смерті батька ОСОБА_3 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 52/02-31 від 25.03.2024 року приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. ОСОБА_2 було відмовлено в оформленні спадщини після смерті її батька ОСОБА_3 з посиланням на те, що 02 серпня 2023 року було видано свідоцтво про право власності за законом іншій дочці покійного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, згідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 02.08.2023 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. в спадковій справі № 171/2023, зареєстровано в реєстрі № 2394, зазначено, що спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна (а саме: яке складається з земельної ділянки № НОМЕР_4 , розташованої на території колишньої Жабокрицької сільської ради Тульчинського (колишнього Крижопільського) району Вінницької області, що належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії 1-ВН № 030755, виданого Жабокрицькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області 30 травня 2002 року, кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0212, площею 1,6800 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) ОСОБА_3 , 1969 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Згідно із копії Витягу з Державного реєстру речових прав № 341338407 від 02.08.2023 року, власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0212, площею 1,68 га є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , розмір частки 1/1, згідно свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 2394, видане 02.08.2023 року приватним нотаріусом Питель М.С.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що донька ОСОБА_1 померлого спадкодавця не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців, які бажали реалізувати свої спадкові права на спірну земельну ділянку, що увійшла до складу спадщини, у зв`язку з чим отримала свідоцтво про право на спадщину на все майно, дане твердження і визнається відповідачкою. В добровільному порядку спадкоємцями за законом не досягнуто згоди щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Докази, які б спростовували вищевикладені обставини, як і докази того, що ОСОБА_2 попередньо відмовилася від спадкування, чи була усунута від цього у встановленому законом порядку, в матеріалах справи відсутні.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, а також визнані відповідачем.

Надані позивачем та відповідачем докази прийняті судом до уваги, підстав для їх відхилення не вбачається. Кожний аргумент, наведений позивачем, відповідачем відноситься до предмета спору, обґрунтований з огляду на законодавство і містить підстави для задоволення позову.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (статті 1268, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, що передбачено частиною першою статті 1296 ЦК України.

Відповідно до ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Згідно ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус, або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 судам роз`яснено, що спадкоємець, який прийняв спадщину в наданий судом додатковий строк, має право звернутися до суду з вимогами про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, не дають згоду на внесення нотаріусом за місцем відкриття спадщини цих змін. На підставі рішення суду нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

При поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК ( 435-15 ) про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності (пункт 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7).

В Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року у справі № 758/5329/15, провадження 61- 18376св 18, зазначено, що порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення наведених норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати, чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до частин першої, другої статті 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. Зміни до свідоцтва про право на спадщину можуть бути внесені на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду.

Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце тоді, коли відсутня згода спадкоємців на внесення таких змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку.

Закон не конкретизує підстави, за яких можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, але виходячи зі змісту статті 1300 ЦК України, можна дійти висновку, що такі зміни може бути внесено або через технічні помилки у тексті свідоцтва, або у разі виникнення обставин, які вимагатимуть внесення змін до свідоцтва щодо розміру/складу спадкового майна, кола спадкоємців, які мають право на спадкування.

Звертаючись з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, слід зважати на те, що сторона у спірних правовідносинах не позбавляється права на спадкування, проте її частка змінюється.

Отже, в даному випадку позивачем обрано правильний спосіб захисту своїх прав щодо внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, так як вона не позбавлена права на спадкування за законом першої черги і має право на 1/2 частину спадкового майна, а тому наявні підстави для захисту її прав.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_2 , як рідна донька, є спадкоємцем після смерті свого батька, яка має право на частину спадкового майна, відповідно до частини 4 ст. 1268 ЦК України, а відповідач ОСОБА_1 не надала згоди на внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, тим самим порушує права позивача на володіння спадковим майно, які підлягають відновленню шляхом прийняття рішення про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, суд вважає, що позов про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом шляхом визначення часток у праві власності на спадкове майно, є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Судовій збір підлягає відшкодуванню позивачу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 1218, 1280, 1300 ЦК України, керуючись ст.ст. 89, 263-265, 273, 280-284, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель Мотрони Степанівни про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити повністю.

Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, що видане 02 серпня 2023 року приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С., у спадковій справі № 171/2023 зареєстроване в реєстрі за № 2394, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: вказати що спадкоємцями спадщини, яка складається із земельної ділянки АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :02:002:0212, площею 1,6800 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВН № 030755, виданого Жабокрицькою сільською радою Крижопільського району Вінницької області 30 травня 2002 року, є його діти донька ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 в рівних частках по кожна.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) судові витрати в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Встановити ОСОБА_2 строк для подання доказів щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява щодо вирішення питання про судові витрати залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місце знаходження та проживання:

Позивач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель Мотрона Степанівна, юридична адреса: вул. Героїв України, 67, селище Крижопіль, Тульчинського району, Вінницької області, 24600.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2024 року.

Суддя