Єдиний унікальний номер: 379/64/24
Провадження № 2-н/379/3/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18 січня 2024 рокум.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Шабрацький Г.О., розіглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною вище заявою, в якій просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суддя вважає що у видачі судового наказу слід відмовити з огляду на таке.

За правилами ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За змістом п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів може бути видано, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України).

Як зазначено у ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

В заяві заявник зазначає, що з боржником у справі ОСОБА_2 вона перебувала у фактичних сімейно-шлюбних відносинах і перебуваючи ІНФОРМАЦІЯ_1 як біженка в державі Іспанія народила сина ОСОБА_4 . Зі змісту заяви вбачається, що, син ОСОБА_5 народжений у незареєстрованому шлюбі, тобто існують підстави для встановлення чи оспорювання батьківства.

Так, на підтвердження своїх вимог, заявницею до заяви про видачу судового наказу додано нотаріально-засвідчену копію перекладу свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого РАЦС м. Сарагоса, Іспанія. Суд позбавлений можливості встановити, чи здійснено записи про батька дитини за його заявою або зі слів матері, тобто відсутня достовірна інформація про батьківство боржника.

Тобто відсутня достовірна інформація про те, що саме боржник ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідно відсутні підстави безспірно покласти на боржника обов`язки з утримання дитини ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до інформації яка міститься в автоматизованій системі документообігу Таращанського районного суду Київської області, вбачається, що 19.05.2022 року Таращанським районним судом Київської області винесено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 28.09.2017 у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1461.

Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Так, дитина ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто через три місяці після розірвання 19.05.2022 за рішенням суду шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, що не відповідає ст. 161 ЦПК України.

В даному випадку заявлено вимогу, що не відповідає ст. 161 ЦПК України.

За таких обставин, ОСОБА_1 слід відмовити у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Заявнику слід роз`яснити, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 161, 163, 165, 166 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України унеможливлює повторне звернення до суду з такою ж заявою, проте не позбавляє її права звернутись до суду з тими ж вимогами в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя:Г. О. Шабрацький