Справа № 638/5517/24
Провадження № 2/638/3633/24
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Щепіхіна В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова Маргарита Валентинівна про встановлення факту родинних відносин,-

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова Маргарита Валентинівна про встановлення факту родинних відносин.

Позивачем заявлено вимоги про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, яка регулює підсудність справ за місцем проживання або місцезаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

В той же час за правилами виключної підсудності справ, які регулюються ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (частина 1 статті 30 ЦПК України).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.42 Постанови № 3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК України); про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Листом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця або, якщо це місце невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 ЦК України (ст.ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1241 ЦК України).

Таким чином, право на спадкування є не абстрактним, а цілком конкретним і невіддільним від предмету спадкування (спадкової маси, спадкового майна).

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно, в тому числі і правом, набуваємим в порядку спадкування.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що встановлення факту родинних відносин позивачу необхідно для прийняття спадщини яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , а саме квартири АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного суд доходить висновку про те, що на дані правовідносини поширюються правила виключної підсудності і вони повинні пред`являтись за місцем знаходження майна або основної його частини, якщо такі позови виникають з приводу нерухомого майна.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Харкова.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно із нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» зазначає, що суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно п. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, та враховуючи, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова, суд доходить висновку про наявність підстав для передачі справи за підсудністю на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст.30, 31,ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова Маргарита Валентинівна про встановлення факту родинних відносин - направити за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Щепіхіна