Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

за участі секретаря судових засідань Молдован Д.С.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

Між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 03.11.2012 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Великолазівської сільської ради, про що видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спільних дітей не має.

Таким чином, подружні відносини припинилися більше двох років потому до дня подання позову. З цього часу з відповідачем хоч і проживають разом, спільне господарство не ведуть.

Подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між позивачем та відповідачем.

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підставах.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 03.11.2012 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Великолазівської сільської ради, про що видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 Протягом останніх років відношення з відповідачем поступово погіршувались. В результаті чого, зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у позивача з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спільних дітей не має.

На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно до ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивач скористався даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 Цивільно-процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином суд вважає, що сім`я сторін розпалась, та поновити її на теперішній час не має можливості.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 197-200, 223, 133, 141-143, 247, 259-268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 105, 110, 112, 113, 114, 115. Сімейного Кодексу України, Закону України «Про судовий збір», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Шлюб, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 03.11.2012 який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Великолазівської сільської ради, про що видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду В.І.Бедьо