Номер провадження: 22-ц/813/4985/24
Справа № 501/4129/23
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

04.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2024 року,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В. звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2024 року у цивільній справі №501/4129/23, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задоволено повністю; визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_4 право власності на:

- житловий будинок загальною площею 757,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :05:005:0049, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,119 га, кадастровий номер :05:005:0050, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Одночасно Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В. звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Приватний виконавець Бондарев Р.В. зазначив, що ним встановлено, що право власності на оспорювані об`єкти нерухомого майна вже зареєстровані позивачем в установленому законом порядку. До апеляційної скарги додано, серед іншого, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №372099308 від 29 березня 2024 року, за змістом якої вбачається, що 26 березня 2024 року за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на:

- земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер :05:005:0049 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 108);

- житловий будинок з підвалом, магазином, баром і офісом загальною площею 757,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 08).

Приватний виконавець посилається на те, що вказаний спір носить очевидно штучний характер, вчинений між близькими родичами, один з яких - відповідач ОСОБА_3 , будучи боржником за виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні у Приватного виконавця без достатньої ділової мети визнала позовні вимоги, тим самим зменшивши об`єм власного майна за рахунок якого може бути задоволено вимоги виконавчих документів.

Саме Боржник ОСОБА_3 демонструє зацікавленість щодо фактичного володіння, панування над оспорюваними об`єктами нерухомого майна, та визначення їх наступної юридичної долі - оскільки вона здійснювала реєстрацію права власності на оспорювані об`єкти нерухомого майна, виступала заявником при реєстраційних діях, направлених на скасування обмежень, припинення іпотеки і права власності іпотекодержателя на вказані об`єкти.

На думку Приватного виконавця, такий спір, учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором та здійснення щодо нього виконавчого провадження, унаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного (вчиненого боржником на шкоду кредитору), а цивільно-правовий інструментарій використано учасниками справи з метою ухилення від виконання рішення суду відповідачем і боржником ОСОБА_3 .

Приватний виконавець вважає, що характер поведінки учасників справи у суді першої інстанції та поза процесом свідчить про намір вчиняти подальші дії на шкоду кредитору, отже, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного об`єкту нерухомості на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення по справі.

На підставі викладеного, заявник просив накласти арешт на:

- житловий будинок загальною площею 757,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :05:005:0049, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,119 га, кадастровий номер :05:005:0050, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Протоколом автоматизованого розподілу від 02 квітня 2024 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Комлевої О.С., суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. для розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Р.В. про забезпечення позову, колегія суддів прийшла до висновку про її задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_4 право власності на:

- житловий будинок загальною площею 757,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :05:005:0049, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,119 га, кадастровий номер :05:005:0050, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Одночасно Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Р.В звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, Приватний виконавець обґрунтував необхідність забезпечення позову тим, що вказаний спір учинений боржником у період настання в нього зобов`язання щодо погашення заборгованості перед кредитором та здійснення щодо нього виконавчого провадження, цей спір носить очевидно штучний характер, вчинений між близькими родичами, один з яких - відповідач ОСОБА_3 , будучи боржником за виконавчими провадженнями, що перебувають на виконанні у Приватного виконавця без достатньої ділової мети визнала позовні вимоги, тим самим зменшивши об`єм власного майна за рахунок якого може бути задоволено вимоги виконавчих документів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до пп. 1, 2 частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що за рішенням суду визнано право власності за ОСОБА_1 на:

- житловий будинок загальною площею 757,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :05:005:0049, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,119 га, кадастровий номер :05:005:0050, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідачем по справі є ОСОБА_3 , яка є боржником у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у Приватного виконавця Бондарева Р.В., який є апелянтом по даній справі.

Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Таким чином, зазначені в заяві обставини дають підстави для висновку, що в провадженні Приватного виконавця Бондарева Р.В. перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №72096224 з примусового виконання виконавчих документів: №947/27248/22 від 17 травня 2023 року про стягнення з ОСОБА_3 судового збору у розмір 6528,44 грн., №947/27248/22 від 17 травня 2023 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 435229,03 грн. та №520/1382/14 від 27 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 1698435,69 грн., тому поза розумним сумнівом є підстави для ствердження, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до відчуження спірного майна на користь третіх осіб, що в подальшому може впливати на строки процесуального розгляду справи, спричинити труднощі під час виконання рішення по справі.

Беручи до уваги предмет позову, співмірність та враховуючи обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимоги заявника щодо забезпечення позову у обраний ним спосіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що забезпечення позову направлене на охорону матеріально-правових інтересів для розгляду в апеляційному провадженні скарги Приватного виконавця та в подальшому захист від можливих недобросовісних дій ОСОБА_3 , і не є обмеженням права власності ОСОБА_1 в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Зазначений захід забезпечення позову у вигляді накладання арешту, передбаченим статтею 150 ЦПК України, відповідає предмету позову та вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що заявник звертаючись з заявою про забезпечення позову, зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, аргументувати причини, у зв`язку з якими його потрібно забезпечувати, його співмірність із позовними вимогами, надавши при цьому відповідні докази.

Із урахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав зустрічного забезпечення, оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі викладеного заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення позову є достатнім та співмірним із заявленими позовними вимогами.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Заяву Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Бондарева Романа Володимировича про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на :

- житловий будинок загальною площею 757,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий номер :05:005:0049, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,119 га, кадастровий номер :05:005:0050, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Головуючий ________________ О.С. Комлева

Судді ________________ Л.М. Вадовська

________________ Є.С. Сєвєрова