РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

присяжних Чаленко М.І., Свіріденко О.Ю.,

за участю представника заявника ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Дягілєва О.В. звернувся до суду з заявою про визнання його батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 . У заяві посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_3 , 1967 року народження, який зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , поїхав до своєї знайомої ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Пізніше йому стало відомо, що між його батьком та ОСОБА_4 виникла сварка, потім бійка, після якої батько кудись пішов, та більше ніде не з?являвся. 09.04.2023 ОСОБА_4 звернулася до Відділу поліції № 2 Чугуївського РУП Головного управління Національної поліції в Харківській області з заявою про зникнення ОСОБА_5 , матеріали стосовно заяви ОСОБА_4 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000136 від 10.04.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Також заявник вказав, що батько завжди носив коштовний ланцюжок з золота, користувався мобільним телефоном НОМЕР_1 , який перестав працювати 08.04.2023. До ОСОБА_4 батько поїхав на своєму автомобілі, який досі стоїть у дворі її дома. Заявник ОСОБА_2 впевнений, що його батько ОСОБА_5 був вбитий, оскільки до цього випадку з ним раніше подібного ніколи не траплялося, він дуже сумлінно ставився до свого майна. В поліції з приводу зникнення батька він був один раз, де його визнали потерпілим, більше до поліції його не викликали. Крім того, зазначив, що відносно ОСОБА_3 не розслідується жодного кримінального провадження, він не призивався до лав ВСУ, у нього відсутні будь - які борги перед ким - небудь, тобто у нього відсутні мотиви від будь - кого переховуватись.

Оголошення батька заявника померлим дає можливість отримати право на спадкування.

У судовому засіданні заявник, представник заявника ОСОБА_6 заяву про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 підтримали та просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 ).

Відповідно до витягу з ЄРДР від 10.04.2023 року кримінальне провадження № 0000136 за ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_3 звернувся з офіційною заявою з приводу зникнення батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 08.04.2023 року близько 23-00 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , пішов з вказаного місця у невідомому напрямку і по теперішній час не повернувся, місцезнаходження останнього невідомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 08.04.2023 його батько ОСОБА_3 , 1967 року народження, поїхав до своєї знайомої ОСОБА_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , між його батьком та ОСОБА_4 виникла сварка, після якої батько кудись пішов, та більше ніде не з?являвся, на зв`язок не виходить, він впевнений, що його батько ОСОБА_5 був вбитий, оскільки до цього випадку з ним раніше подібного ніколи не траплялося, він дуже сумлінно ставився до свого майна.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є колишньою дружиною зниклого ОСОБА_3 , їх спільний син ОСОБА_2 постійно спілкувався з батьком, зі слів сина їй відомо, що після того як ОСОБА_3 поїхав до своєї знайомої ОСОБА_4 він зник та перестав виходити на зв`язок.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц, від 07 липня 2021 року у справі№ 390/1443/19-ц.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом(частина перша статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Заявником не надано належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть ОСОБА_3 , так як у заяві до суду і у поясненнях представника заявника, свідків лише констатовано факт відсутності у заявника з ОСОБА_3 будь-якого зв`язку, відсутність відомостей про місце його перебування, але жодним чином не доводено можливі припущення про його смерть.

Відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом меньше чим один рік у місці його постійного проживання, реєстрації, саме по собі не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.

Вказуючи на вірогідність смерті ОСОБА_3 як на підставу для оголошення його померлим, заявник не підтверджує свої доводи жодними належними доказами щодо вирішення питання про з`ясування можливих причин його зникнення.

Обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просив оголосити померлим у місці його постійного проживання, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Заявником не надано належних доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 або наявності обставин, які доводили б, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку, тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. ст.. 10,12,81, 259, 263-265, 305-308 ЦПК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради про оголошення фізичної особи померлою залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, , місцезнаходження: м. Харків, пр-т Тракторобудівників, 144.

Суддя: М. В. Богдан

Присяжні: М.І. Чаленко

О.Ю. Свіріденко