Справа № 171/3183/23
Номер провадження 2/184/429/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про звільнення від сплати заборгованості по аліментам»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам з 12 серпня 2020 року по вересень 2022 року, які стягуються з нього за судовим наказом №2-н/171/97/17 від 19.09.2017 року, виданим 17.10.2017 року Апостоловським райсудом Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 39764,17 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що станом на червень 2016 року він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , від яких у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22 червня 2016 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 . Оскільки сімейне життя у них не склалось, 15 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Апостолівського райсуду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. 19 вересня 2017 року Апостолівським райсудом був виданий судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). Після ухвалення судового рішення ОСОБА_2 отримала наказ з метою його примусового виконання, але до державної виконавчої служби не звернулась, оскільки між ними було знайдено порозуміння, вони налагодили свої сімейні відносини та залишилися проживати однією сім`єю, при цьому виховували та утримували доньку, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, якій складався з його зарплати та зарплати відповідачки, з якого вони мали спільні видатки на придбання продуктів харчування, взуття, одягу, інших необхідних речей, в тому числі і для доньки. Незважаючи на це, ОСОБА_2 12 серпня 2020 року звернулась до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із заявою про примусове виконання вищезазначеного судового наказу, хоча сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені у вересні 2022 року. 05 жовтня 2022 року державним виконавцем Скворцовою А.Е. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання судового наказу, починаючи з 12 серпня 2020 року, тобто аліменти з нього стягнути за судовим наказом за минулий час відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по аліментам станом на 01.11.2023 року в розмірі 39764,17 грн. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року шлюб між ними був розірваний. Даним рішенням суду встановлено, що приблизно з вересня місяця 2022 року сторони разом не проживають. Він не згоден як з сумою заборгованості по аліментам, так і з існуванням самої заборгованості.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 22.06.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 15.09.2023 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11).

Згідно судового наказу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 року з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їх спільних дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.7)

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №69988613 від 05.10.2022 року державного виконавця Жовтоводсько-П`ятихатського відділу ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Скворцової А.Е., відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №2-н/171/97/17, виданого Апостолівським райсудом 17.10.2017 року (а.с.8).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Жовтоводсько-П`ятихатським відділом ДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 01.11.2022 року за ОСОБА_1 рахується борг по аліментам в сумі 56052,07 грн. (а.с.9).

За твердженням позивача, в нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ВД №69988613 від 17.11.2023 року, виданого Кам`янським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 01.11.2023 року складає 39764,17 грн. (а.с.10).

Позивач не згоден із сумою боргу, оскільки з вересня 2022 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституцією України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року суд у випадках, передбачених ст.197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках.

В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

В обґрунтування позовної заяви про звільнення від сплати заборгованості, позивач посилається на те, що з вересня 2022 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. До цього вони проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство. Тобто позивач посилається на те, що це є підставою для звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

Проте вказані обставини в силу вимог закону не є підставами для звільнення позивача від обов`язку сплачувати заборгованість по аліментах.

Суд звертає увагу на те, що відповідач своєчасно звернулася з судовим наказом про стягнення аліментів з позивача і відповідно до норм Сімейного законодавства України має право на стягнення аліментів за минулий період, але не більш ніж за три роки і вказаним правом відповідач скористувалася в зв`язку з чим і виникла заборгованість по сплаті аліментів.

Те, що сторони по справі проживали однією сім`єю не позбавляє права відповідача на стягнення аліментів з позивача, оскільки будь яких доказів про те, що позивач належним чином утримував сім`ю та свою малолітню дитину ним не надано.

Інших правових та фактичних підстав, які б свідчили про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами суду не надано.

Таким чином, з врахуванням обставин, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати неповнолітніх дітей є обов`язком як батька, так і матері, виходячи з інтересів дітей, які є більш важливими за інші обставини, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позову про звільнення від сплати заборгованості, відтак у задоволенні такого слід відмовити.

Згідно із ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим такий позов не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову позивача в повному обсязі. Стягненню з позивача на користь держави підлягає судовий збір.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 182-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 279, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про звільнення від сплати заборгованості по аліментам» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш