Справа № 369/4975/23
Провадження № 2/369/1033/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17.01.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря судових засідань Бугайової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 369/4975/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

УСТАНОВИВ:

06.04.2023 року позивач Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат у сумі 1 457 416, 01 грн, а також судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 30.11.2007 року ЗАТ «АЛЬФА-БАНК», надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України: ОСОБА_1 , надалі за текстом - Позичальник, Відповідач уклали Договір кредиту № 700002340 на купівлю автотранспортних засобів.

Щодо правонаступництва Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» позивач зазначав наступне:

12.08.2022 року відбулись позачергові загальні збори акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (про що був складений відповідний Протокол № 2/2022 від 18.08.2022 року) якими було прийняте рішення щодо зміни назви з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочена назва - АТ «СЕНС БАНК») місцезнаходження якого: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, буд. 100.

Відповідно до Витягу зі Статуту АТ «СЕНС БАНК», затвердженого Національним Банком України 12.09.2022 року, АТ «СЕНС БАНК» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк». Таким чином, Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» є кредитором за кредитним договором, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Свої зобов`язання за Кредитним договором Кредитор виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав в результаті чого утворилась заборгованість.

З метою захисту своїх порушених прав та законних інтересів. Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 11.06.2014 позовні вимоги Банку задоволено.

Суд зобов`язав стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 489 665,09 грн. (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять грн. дев`ять коп.) та судові витрати в розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн, 00 коп).

Відповідно до положень пунктів 1.1. та 2.1. Кредитного договору валютою Кредиту є долар США.

У п. 2.4. Кредитного договору зазначено, що нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту.

Пунктом 7.3. Кредитного договору встановлено, що цей договір діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Крім того, позивач вказував, що з огляду на те, що ОСОБА_1 досі не виконав рішення Києво-Святошинського районного суду від 11.06.2014 року та продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувана на мирне володіння своїм майном, Кредитор має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підставі рішення суду з урахуванням 3 % річних за увесь час прострочення.

Враховуючи вищевикладені обставини, заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року передбачена статтею 625 (3%) за ставкою 3 % складає 1 457 416,01 гривень.

А від так, Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» набуває право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 року у розмірі 1 457 416,01 грн які складаються:

123 675,49 гривень - сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість;

1 333 740,52 гривень - сума заборгованості за інфляційними витратами

На підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АТ «СЕНС БАНК» (, місцезнаходження: 03150, Україна, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) заборгованість у розмірі 1 457 416,01 гривень, та судовий збір у розмірі 21 861,24 гривень;

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

16.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якій представник відповідача просила суд у задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних відмовити, посилаючись на те, що 30.11.2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» було укладено кредитний договір № 700002340, згідно з умовами якого йому надано кредит у розмірі 22 473,65 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят три долари США 65 центів) доларів США під 14,5 % річних на придбання автомобілю марки Skoda Octavia Tour 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , № кузову НОМЕР_3 , тип - легковий КОМБІ-В строком до 01.12.2014 року.

Згідно з п. 2.10 кредитного договору № 700002340 від 30.11.2007 року вказаним транспортним засобом були забезпечені зобов`язання відповідача перед АТ «Альфа Банк».

15.07.2010 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700002340 у сумі 158 227,88 грн. (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять сім гривень 88 коп.), судові витрати по сплаті судового збору в сумі 100,00 грн. (сто гривень 00 коп.), а всього - 158 327,88 грн (сто п`ятдесят вісім триста двадцять сім гривень 88 коп).

15.10.2010 року на вказане рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист № 6-1566/10.

13.04.2011 року за заявою АТ «Альфа Банк», державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Желінською Н.В. відкрито виконавче провадження № 25985769 по примусовому виконанню рішення Третейського суду про стягненню з відповідача 158 327 грн 88 коп.

30.04.2012 року, інспектором ДПС взводу № 1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України у Київській області Кутовим В.В., належний відповідачеві на праві приватної власності автомобіль Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , було вилучено у зв`язку із розшуком ДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області.

12.11.2012 року на вимогу Банку, відповідач передав ключі та документи на автомобіль Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 представнику АТ «Альфа Банк» - Близнюку А.О., який запевнив, що всі зобов`язання перед банком будуть погашені, як тільки банк здійснить продаж автомобілю.

07.07.2020 року відповідач ОСОБА_1 отримав повідомлення про відкриття виконавчого провадження № 62435677 за виконавчим листом № 6-1566/10 виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова 15.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором № 700002340 у сумі 158 227, 88 грн, судових витрат по сплаті третейського збору в сумі - 100 грн, а всього - 158 327,88 грн.

В серпні 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заяво про визнання виконавчого листа № 6-1566/10 виданого 15.10.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова таким, що не підлягає виконанню з підстав, визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

11.03.2021 року Новозаводським районним судом м. Чернігова зазначену вище заяву було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 6-1566/10, виданий 15.10.2010 року на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.10.2010 року, Публічному акціонерному товариству «Альфа - Банк», згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15.07.2010 року по справі № 1970-7/227/10 Третейського суду за позовом Публічного акціонерного товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ухвалі від 11.03.2021 року суд зазначив, що стягувачем (АТ «Альфа Банк») не представлено суду будь - якого належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження наявності у боржника перед стягувачем (повністю або частково) обов`язку після передачі на реалізацію останньому відповідного заставного майна.

Як вбачається з вище вказаних обставин ще в 2010 році рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року, шляхом передачі автомобілю Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , представникам банку для його продажу та погашення боргу.

Про заочне рішення від 11.06.2014 року винесене Києво-Святошинським районним судом у цивільній справі № 369/4796/14-ц відповідачеві не відомо, чи видавався на виконання вказаного судового рішення виконавчий лист відповідач не знає. Також зазначає, що на даний час не існує жодного відкритого виконавчого провадження, у якому би відповідач ОСОБА_1 був би боржником.

В урахуванням зазначеного вище, позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних не підлягає задоволенню, оскільки будь-які боргові зобов`язання у відповідача перед АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є позивач відсутні.

24.05.2023 року представником позивача до суду направлена відповідь на відзив у якому він просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 рік, що наданий АТ «СЕНС БАНК» разом із позовною заявою є належним, достовірним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_1 , за невиконання рішення Києво-Святошинського районного суду міста Києва № 369/4796/14-ц від 11.06.2014 року.

Крім того, сам боржник не оспорює розрахунку заборгованості, а матеріали цивільної справи № 369/4975/23 не містять відомостей про виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/4796/14-ц від 11.06.2014 року, відповідачем.

Згідно розрахунку АТ «СЕНС БАНК» заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року передбачена статтею 625 (3% інфляція) за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 року складає 1 457 416, 01 грн., з яких 123 675, 49 грн. становлять 3% річних, 1 333 740, 52 грн. - інфляційні втрати.

Крім того, із розрахунку заборгованості, що наявний в матеріалах цивільної справи № 369/4975/23, вбачається, що відповідач здійснював платежі за період з 18.09.2020 року по 31.03.2021 року у загальному розмірі 12 330,29 грн, що свідчить про визнання боржником своєї заборгованості.

Із вищевказаного вбачається, що ОСОБА_1 має перед АТ «СЕНС БАНК» не виконане грошове зобов`язання встановлене рішенням Києво-Святошинського районного суду міста Києва № 369/4796/14-ц від 11.06.2014 року. Не виконання цього рішення є триваючим правопорушенням, яке своїм наслідком має вплив інфляційних процесів на грошові кошти надані кредитором, знецінення національної валюти, неправомірне користування грошових коштів кредитора. Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, у зв`язку із чим позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 року у розмірі 1 457 416,01 грн, з яких 123 675,49 грн становлять 3% річних, 1 333 740 52 грн - інфляційні втрати, підлягають задоволенню в повному обсязі.

07.08.2023 року представником відповідача адвокатом Цілуванською С.С. подано письмові пояснення у який вона пояснила суду, що позивачем на підтвердження існування боргу, за тривалу несплату якого, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, надається знеособлене рішення суду, роздруковане з ЄДРСР, яке не визнається відповідачем, що є порушення вказаних вимог процесуального закону, а тому не може бути прийняте судом, як достовірний доказ обставин вказаних у позові та відповіді на відзив.

Представник позивача АТ «Сенс Банк» в судове засідання 27.09.2023 не з`явився. До суду направив заяву у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Цілуванська С.С. в судове засідання 27.09.2023 не з`явилися. До суду представник подала заяву у якій просила суд розгляд справи провести у відсутності відповідача та представника. Проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2007 року ЗАТ «АЛЬФА-БАНК та ОСОБА_1 уклали Договір кредиту № 700002340 на купівлю автотранспортних засобів.

Даний факт сторонами не заперечувався.

12.08.2022 року відбулись позачергові загальні збори акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (про що був складений відповідний Протокол №2/2022 від 18.08.2022 року) якими було прийняте рішення щодо зміни назви з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (скорочена назва - АТ «СЕНС БАНК») місцезнаходження якого: 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, буд. 100.

Відповідно до Витягу зі Статуту АТ «СЕНС БАНК», затвердженого Національним Банком України 12.09.2022 року, АТ «СЕНС БАНК» є повним правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «Альфа-Банк».

АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником всіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк». Таким чином, АТ «СЕНС БАНК» є кредитором за кредитним договором., укладеним між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 . Свої зобов`язання за Кредитним договором Кредитор виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти.

Свої зобов`язання за Кредитним договором Кредитор виконав в повному обсязі надавши кредитні кошти.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав в результаті чого утворилась заборгованість.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 11.06.2014 позовні вимоги банку задоволено частково.

Суд зобов`язав стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 489 665,09 грн. (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять грн. дев`ять коп.) та судові витрати в розмірі 3 654 грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн, 00 коп.).

Відповідно до положень пунктів 1.1. та 2.1. Кредитного договору валютою Кредиту є долар США.

У п. 2.4. Кредитного договору зазначено, що нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту.

Пунктом 7.3. Кредитного договору встановлено, що цей договір діє до остаточного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконав вищевказане рішення суду, а тому просить стягнути з відповідача кошти за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно розрахунку АТ «СЕНС БАНК» заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року передбачена статтею 625 (3% інфляція) за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 року складає 1 457 416, 01 грн., з яких 123 675, 49 грн. становлять 3% річних, 1 333 740, 52 грн - інфляційні втрати.

15.07.2010 року рішенням постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 700002340 у сумі 158 227,88 грн (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять сім гривень 88 коп) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 100,00 грн. (сто гривень 00 коп.), а всього - 158 327,88 грн (сто п`ятдесят вісім триста двадцять сім гривень 88 коп).

11.03.2021 року рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист № 6-1566/10, виданий 15.10.2010 року на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15.10.2010 року, Публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк», згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 15.07.2010 року по справі № 1970-7/227/10 Третейського суду за позовом Публічного акціонерного товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин п`ятої та шостої ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус судців» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Як визначено у ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року у справі № 334/2517/16-ц під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 910/1531/18 викладено висновок про те, що правові підстави набуття відповідачем коштів на виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 1212 ЦК України.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61- 88св21) одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала.

З приводу зазначеного, суд вважає за необхідне відобразити той факт, що матеріали справи № 369/4975/23 не містять доказів того, що сторона відповідача після ухвалення Новозаводським районним судом м. Чернігова рішення від 11.03.2021 року зверталися до позивача із позовом про стягнення безпідставно набутих коштів стягнутим за рішенням третейського суду. А тому доводи сторони відповідача, що відповідач не визнав боргові зобов`язання перед позивачем при стягненні з нього за період з 18.09.2020 року по 31.03.2021 року в рамках виконавчого провадження коштів не можуть бути прийняті судом.

Щодо виконання боргового зобов`язання шляхом передачі автомобіля.

13.04.2011 року за заявою АТ «Альфа Банк», державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Желінською Н.В. відкрито виконавче провадження № 25985769 по примусовому виконанню рішення Третейського суду про стягненню з відповідача 158 327 грн 88 коп.

30.04.2012 року інспектором ДПС взводу № 1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУ МВС України у Київській області Кутовим В.В., належний відповідачеві на праві приватної власності автомобіль Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , було вилучено у зв`язку із розшуком ДВС Києво-Святошинського РУЮ у Київській області.

12.11.2012 року на вимогу Банку, відповідач передав ключі та документи на автомобіль Skoda Octavia Tour, 2007 року випуску, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 представнику АТ «Альфа Банк» - Близнюку А.О., який запевнив, що всі зобов`язання перед банком будуть погашені, як тільки банк здійснить продаж автомобілю.

Дослідивши наведенні відповідачем факт, суд вважає за необхідне відзначити, що в матеріалах справи № 369/4975/23 міститься наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача, відомості про погашення заборгованості в розмірі вартості автомобіля в розрахунках не відзначені. До того в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.06.2014 року даний факт не досліджувався. Доказів, що відповідач оскаржив дане рішення суду не надано. Відповідач свій контррозрахунок заборгованості суду не надав.

Щодо зазначеної стороною відповідача ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.06.2016 року про відмову позивачу поновити пропущений строк для пред`явленого виконавчого листа до виконання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20).

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зазначено, що "в постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 року у справі № 3-1522гс16 зроблено висновок, що "зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК), а тому 12.04.2016 року (дата здійснення розрахунку за виконані роботи) і є датою, коли зобов`язання припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Зважаючи на викладене, висновок суду першої інстанції про сплив позовної давності за вимогами про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних у зв`язку зі спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу - помилковий, оскільки інфляційні та річні не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України". У справі № 3-1522гс16 між сторонами не існувало натурального зобов`язання і тому висновок у справі № 3-1522гс16 не може бути застосований у справі, що переглядається. У справі, що переглядається ПАТ "Родовід Банк" просило стягнути з відповідача 3 % річних від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 04.06.2014 року по 22.10.2015 року. Оскільки рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.07.2015 року, було відмовлено у задоволенні позову АТ "Родовід Банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 25.12.2006 року № 15.3/СЖ-229.06.2 у зв`язку з пропуском позовної давності, то 3 % річних у справі, що переглядається, були нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні".

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором (стаття 625 ЦК України).

Не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності (пункт 4 частини першої статті 602 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням принципу розумності свідчить, що:

натуральним зобов`язання (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, оскільки боржник заявив про застосування позовної давності і яка застосована судом, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності;

законодавець в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності;

очевидно, що аналогічний підхід для охорони інтересів боржника при задавненому зобов`язанні має бути й стосовно 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу в задавненому зобов`язанні. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги.

Оскільки позивач, маючи статус кредитора реалізував своє прав на звернення у встановлені законом строки з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредитним договорам, кредитор не втратив своє право вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припинив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень ст. ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за весь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі №916/190/18, від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розрахунок 3 % річних встановлений судом.

Період розрахунку: з 25.04.2014 року по 31.12.2014 року - 251 день

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 251 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 10 101,86 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року - 365 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 14 689,95 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року - 366 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 14 689,95 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2017 року по 25.04.2017 року - 115 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 115 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 4 628,34 грн.

Період розрахунку: з 26.04.2017 року по 31.12.2017 року - 250 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 250 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 10 061,61 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 14 689,95 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 14 689,95 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 26.04.2020 року - 117 днів

[Проценти] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 117 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 4 695,97 грн.

Період розрахунку: з 27.04.2020 року по 28.09.2020 року - 155 днів

[Проценти] = 488 172,36 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 155 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 6 202,19 грн.

Період розрахунку: з 29.09.2020 року по 18.10.2020 року - 20 днів

[Проценти] = 486 342,81 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 20 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 797,28 грн.

Період розрахунку: з 19.10.2020 року по 01.11.2020 року - 14 днів

[Проценти] = 485 960,99 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 14 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 557,66 грн.

Період розрахунку: з 02.11.2020 року по 15.11.2020 року - 14 днів

[Проценти] = 484 131,44 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 14 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 555,56 грн.

Період розрахунку: з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року - 15 днів

[Проценти] = 483 749,62 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 15 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 594,77 грн.

Період розрахунку: з 01.12.2020 року по 20.12.2020 року - 20 днів

[Проценти] = 481 920,07 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 20 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 790,03 грн.

Період розрахунку: з 21.12.2020 року по 29.12.2020 року - 9 днів

[Проценти] = 481 538,25 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 9 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 355,23 грн.

Період розрахунку: з 30.12.2020 року по 31.12.2020 року - 2 дні

[Проценти] = 480 732,98 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 2 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 78,81 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року - 31 день

[Проценти] = 480 732,98 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 31 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 224,88 грн.

Період розрахунку: з 01.02.2021 року по 01.02.2021 року - 1 день

[Проценти] = 480 351,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 1 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 39,48 грн.

Період розрахунку: з 02.02.2021 року по 17.02.2021 року - 16 днів

[Проценти] = 479 472,98 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 16 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 630,54 грн.

Період розрахунку: з 18.02.2021 року по 01.03.2021 року - 12 днів

[Проценти] = 479 091,16 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 12 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 472,53 грн.

Період розрахунку: з 02.03.2021 року по 30.03.2021 року - 29 днів

[Проценти] = 478 212,98 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 29 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 139,85 грн.

Період розрахунку: з 31.03.2021 року по 31.12.2021 року - 276 днів

[Проценти] = 477 336,80 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 276 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 10 828,35 грн.

Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 11.10.2022 року - 284 дні

[Проценти] = 477 336,80 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 284 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 11 142,22 грн.

(Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 22.02.2022 року - 53 дні

[Проценти] = 477 336,80 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 53 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 2 079,36 грн.)

Разом 123656,33 грн (з урахуванням запровадження на території України воєнного стану з 23.02.2022 року 114593,47 грн).

Розрахунки суду щодо інфляційних втрат позивача.

У період з 01.05.2014 року по 25.04.2017 року індексація на суму 489 665,09 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 103,80% ? 101,00% ? 100,40% ? 100,80% ? 102,90% ? 102,40% ? 101,90% ? 103,00% ? 103,10% ? 105,30% ? 110,80% ? 114,00% ? 102,20% ? 100,40% ? 99,00% ? 99,20% ? 102,30% ? 98,70% ? 102,00% ? 100,70% ? 100,90% ? 99,60% ? 101,00% ? 103,50% ? 100,10% ? 99,80% ? 99,90% ? 99,70% ? 101,80% ? 102,80% ? 101,80% ? 100,90% ? 101,10% ? 101,00% ? 101,80% ? 100,90% = 198,177% (за період Травень 2014 - Квітень 2017) [Інфляційні нарахування] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 198,177% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 489 665,09 грн. (сума боргу) = 480 740,33 грн.

У період з 01.05.2017 року по 26.04.2020 року індексація на суму 489 665,09 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% ? 101,60% ? 100,20% ? 99,90% ? 102,00% ? 101,20% ? 100,90% ? 101,00% ? 101,50% ? 100,90% ? 101,10% ? 100,80% ? 100,00% ? 100,00% ? 99,30% ? 100,00% ? 101,90% ? 101,70% ? 101,40% ? 100,80% ? 101,00% ? 100,50% ? 100,90% ? 101,00% ? 100,70% ? 99,50% ? 99,40% ? 99,70% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% = 125,656% (за період Травень 2017 - Квітень 2020) [Інфляційні нарахування] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 125,656% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 489 665,09 грн. (сума боргу) = 125 628,05 грн.

У період з 01.05.2020 року по 17.09.2020 року індексація на суму 489 665,09 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% = 100,196% (за період Травень 2020 - Вересень 2020) [Інфляційні нарахування] = 489 665,09 грн. (сума боргу) ? 100,196% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 489 665,09 грн. (сума боргу) = 961,16 грн.

У період з 18.09.2020 року по 28.09.2020 року індексація на суму 488172,36. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 01.10.2020 року по 18.10.2020 року індексація на суму 486 342,81 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,00% = 101,000% (за період Жовтень 2020) [Інфляційні нарахування] = 486 342,81 грн. (сума боргу) ? 101,000% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 486 342,81 грн. (сума боргу) = 4 863,43 грн.

У період з 19.10.2020 року по 01.11.2020 року індексація на суму 485960,99. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 02.11.2020 року по 15.11.2020 року індексація на суму 484131,44. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року індексація на суму 483749,62. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 01.12.2020 року по 20.12.2020 року індексація на суму 481 920,07 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,90% = 100,900% (за період Грудень 2020) [Інфляційні нарахування] = 481 920,07 грн. (сума боргу) ? 100,900% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 481 920,07 грн. (сума боргу) = 4 337,28 грн.

У період з 21.12.2020 року по 29.12.2020 року індексація на суму 481538,25. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 01.01.2021 року по 31.01.2021 року індексація на суму 480 732,98 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% = 101,300% (за період Січень 2021) [Інфляційні нарахування] = 480 732,98 грн. (сума боргу) ? 101,300% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 480 732,98 грн. (сума боргу) = 6 249,53 грн.

У період 01.02.2021 року індексація на суму 480732,98 грн. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період 02.02.2021 року індексація на суму 479472,98 грн. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 03.02.2021 року по 17.02.2021 року індексація на суму 479 472,98 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,00% = 101,000% (за період Лютий 2021) [Інфляційні нарахування] = 479 472,98 грн. (сума боргу) ? 101,000% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 479 472,98 грн. (сума боргу) = 4 794,73 грн.

У період з 18.02.2021 року по 01.03.2021 року індексація на суму 479091,16 грн. Сума збитків від інфляції: 0,00 грн.

У період з 02.03.2021 року по 30.03.2021 року індексація на суму 478 212,98 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,70% = 101,700% (за період Березень 2021) [Інфляційні нарахування] = 478 212,98 грн. (сума боргу) ? 101,700% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 478 212,98 грн. (сума боргу) = 8 129,62 грн.

У період з 01.04.2021 року по 11.10.2022 року індексація на суму 477 336,80 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% = 128,784% (за період Квітень 2021 - Вересень 2022) [Інфляційні нарахування] = 477 336,80 грн. (сума боргу) ? 128,784% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 477 336,80 грн. (сума боргу) = 137 398,84 грн.

(У період з 01.04.2021 року по 22.02.2022 року індексація на суму 477 336,80 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 108,819% (за період Квітень 2021 - Лютий 2022)

[Інфляційні нарахування] = 477 336,80 грн. (сума боргу) ? 108,819% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 477 336,80 грн. (сума боргу) = 42 096,18 грн.)

Разом інфляційні втрати розраховані судом становлять 773102,97 грн (з урахуванням введення на території України воєнного стану з 23.02.2022 року 677800,31 грн).

Оскільки вказана у рішенні суду заборгованість за кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 не погашена, то позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, визначаючи розмір належних до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних від простроченої суми, суд враховує наступне.

24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом а час розгляду даної справи.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 наступного змісту:

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім того, суд зауважує, що загальна сума боргу відповідно до рішення суду від 11.06.2014 року становить 21505,48 доларів США, що станом на 11.10.2022 року становить 786425,29 грн по курсу НБУ - 36,5686 грн.

З приводу цього суд відзначає, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 03.03.2021 року у справі № 130/2604/18.

В той же час, відповідно до положень пунктів 1.1. та 2.1. Кредитного договору валютою Кредиту є долари США.

Києво-Святошинським районним судом Київської області 11.06.2014 постановлено рішення по справі №369/4796/14-ц про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Альфа банк» заборгованості в загальному розмірі 489 665, 09 грн, у національній валюті (проте сума розрахована еквівалентно 21505,48 доларів США) та судові витрати у розмірі 3 654 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01.03.2017 року у справі № 6-284цс17.

На підставі проведених розрахунків вбачається, що вказана позиція відповідає дійсності, так як сума боргу відповідача становить 21505,48 доларів США, що станом на 11.10.2022 року становить 786425,29 грн по курсу НБУ - 36,5686 грн.

Сума інфляційних втрат банку за період з 25.04.2014 року по 11.10.2022 року становить 773102,97 грн (з урахуванням введення на території України воєнного стану з 23.02.2022 року 677800,31 грн).

Тобто сума інфляційних втрат рівна із сумою заборгованості у доларовому еквіваленті.

Враховуючи, що позивач своє право на відшкодування 489665,09 грн вже реалізував, суд вважає, що відшкодування інфляційних втрат у розмірі 677800,31 грн - 489665,09 грн = 188135,22 грн буде відповідати принципу пропорційності та верховенству праву.

Так як, вказана сума дорівнює загальній сумі боргу відповідача у доларовому еквіваленті станом на 23.02.2022 року.

На підставі викладеного з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс-Банк» підлягає стягненню заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 700002340 від 30.11.2007 року за період з 25.04.2014 року по 23.02.2022 року включно, а саме: сума заборгованості за трьома відсотками річних у розмірі 114593,47 грн, а також за інфляційними втратами в розмірі 188135,22 грн, що разом складає 302728,69 грн. За таких обставин позовні вимоги АТ «Сенс Банк» підлягають частковому задоволенню.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково (20,77 %), з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 4 540, 93 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 12, 258-259, 263-265, 268, 280- 283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість у розмірі 302 728 (триста дві тисячі сімсот двадцять вісім) грн. 69 коп., з яких: 114593 (сто чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн 47 коп. 3 % річних, 188135 (сто вісімдесят вісім тисяч сто тридцять п`ять) грн 22 коп. інфляційні втрати, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позивачем позовної заяви у розмірі 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 93 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк» , адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Тетяна ДУБАС