Справа № 930/2326/23
Провадження № 22-ц/801/811/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Алєксєєнко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

04 квітня 2024 рокуСправа № 930/2326/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О.В.,

суддів: Шемети Т. М., Берегового О. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 31 січня 2024 року за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2024 року заочним рішенням Немирівського районного суду Вінницької області в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

07 березня 2024 року, не погодившись із ухваленим заочним рішенням, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу.

20 березня 2024 року причини пропуску строку на апеляційне оскарження заочного рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 31 січня 2024 року, зазначені АТ «Універсал Банк», визнано неповажними, відмовлено йому в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження цього заочного рішення суду. Вказану апеляційну скаргу залишено без руху, про що повідомлено скаржника і надано йому строк для усунення недоліків, а саме: для надання доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваного заочного рішення, або для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, у якій слід зазначити інші поважні причини для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

При постановленні такої ухвали апеляційний суд виходив з того, що позивач, звертаючись 07 березня 2024 року з апеляційною скаргою на заочне рішення від 31 січня 2024 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, не надав доказів на підтвердження дати отримання ним оскаржуваного заочного рішення, а лише зазначив, що отримав його копію 01 лютого 2024 року та те, що це рішення направлялось йому безпосередньо уповноваженими співробітниками суду, тому у долученні доказів отримання рішення у розумінні п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України немає необхідності, однак апеляційний суд звернув його увагу на те, що жодних доказів отримання оскаржуваного заочного рішення представником АТ «Універсал Банк» матеріали справи не містять, а до скарги позивач не надав доказів на підтвердження цього у відповідності до п. 8 ч. 2, п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України.

25 березня 2024 року представник АТ «Універсал Банк» надіслав до суду заяву, у якій зазначив, що відповідачем надаються необхідні докази. До цієї заяви ним долучено вкладення невідомого походження та без назви (аркуш паперу зі стрічкою про те, що 01 лютого 2024 року о 19 год. 22 хв. по справі №930/2326/23 надійшов документ рішення).

Однак наведенні скаржником обставини у скарзі та додане до заяви від 25 березня 2024 року вкладення в цілому не можуть бути підставою для поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги позивачем на заочне рішення суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В апеляційній скарзі має бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується (п. 8 ч. 2 ст. 356 ЦПК України).

Згідно п. 4 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 2 ст. 288 ЦПК України).

Верховний Суд в ухвалі від 25 березня 2024 року у справі № 521/2912/22 вказав, що належними доказами отримання копії постанови можуть бути, зокрема, конверт, в якому судом направлено копію оскаржуваного судового рішення; безпосередньо надіслана заявнику копія судового рішення суду апеляційної інстанції або супровідний лист, які містили б відмітку про дату та вхідний номер поштового відправлення; розписка про отримання копії судового рішення, скріншот електронної скриньки заявника; тощо.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судових рішень, що набрали законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

У справі «Осман проти Сполученого королівства» Європейський суд з прав людини констатував, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

За ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що додаючи до вказаної заяви вкладення невідомого походження та без назви, скаржник не мотивував як воно та зазначена у ньому інформація можуть бути пов`язаними із пропуском строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду зі сторони АТ «Універсал Банк». У даному вкладенні не відображено від кого та кому надійшов документ рішення. Дане вкладення не є ані конвертом, в якому судом направлено копію оскаржуваного судового рішення, ані супровідним листом, який містив б відмітку про дату та вхідний номер поштового відправлення, ані розпискою про отримання копії судового рішення, ані скріншотом електронної скриньки скаржника.

Таке вкладення не може бути належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дати отримання оскаржуваного заочного рішення у розмінні згаданих вище приписів ЦПК України, а також слугувати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного ст. 8 Конституції України (постанова Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 346/4790/22).

Разом з тим, скаржник не скористався можливістю подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження цього судового рішення, у якій він би міг зазначити інші поважні причини для поновлення такого строку та надати докази на їх підтвердження, яка йому надана була ухвалою апеляційного суду від 20 березня 2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи, що апеляційний суд визнає неповажними підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 358, 359, 390 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними вказані Акціонерним товариством «Універсал Банк» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 31 січня 2024 року, відмовити йому у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на зазначене заочне рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді Т. М. Шемета

О. Ю. Береговий