Провадження № 2-о/127/226/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участі секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Вінниці, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Бурятинський В.О., за участю заінтересованої особи: Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності ОСОБА_1 , диплому НОМЕР_1 виданого 30.06.1990 року, реєстраційний номер 17188.

Заява мотивована тим, що заявник в лютому 2024 року за місцем свого проживання звернувся до структурного підрозділу Головного управління ПФУ у Вінницькій області, з метою розрахунку страхового стажу для призначення йому пенсії за віком, де йому повідомили, що до страхового стажу не враховано період навчання з 1983 року по 1990 рік, оскільки в дипломі серія НОМЕР_1 , виданому Вінницьким політехнічним інститутом, по-батькові заявника вказане « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявника, де по-батькові вказано « ОСОБА_3 ». Крім того у даному дипломі зазначено прізвище, ім`я та по-батькові російською мовою « ОСОБА_4 ».

З метою виправлення допущеної помилки заявник звернувся до Вінницького національного технічного університету, де йому було надано відповідь від 06.03.2024 року №01-02-07/37, про те, що Вінницький національний технічний університет, як і будь-який інший заклад вищої освіти, не має права у адміністративному порядку вносити будь-які зміни або виправлення до диплому, оскільки диплом видається на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії, а не рішенням адміністрації Університету.

Представник заявника зазначає, що розбіжності у написанні по-батькові заявника в описаному вище дипломі виникли в результаті допущення помилки при здійсненні перекладу прізвища заявника з російської мови на українську. Наведене зумовлює перешкоди у реалізації права заявника на оформлення пенсії у встановленому законом порядку, а в позасудовому порядку встановити факт належності наведеного правовстановлюючого документу в заявника можливості не має. Вказана помилка в дипломі позбавляє ОСОБА_1 права та можливості оформити пенсію та зарахувати до страхового стажу період навчання. Наведене вище стало підставою для звернення з даною заявою до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявнику.

Ухвалою суду від 28.03.2024 року заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження та відкрито провадження у цивільній справі.

В судове засіданні заявник та його представник не з`явилися, від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви у їх відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, але на адресу від нього до суду надійшла заява про здійснення розгляду справи без участі представника Пенсійного фонду, при вирішенні заяви покладається на розсуд суду.

Враховуючи наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність заявника та його представника та заінтересованої особи.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, зважаючи на зміст заяви заявниці, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в лютому 2024 року заявник, за місцем свого проживання, звернувся до структурного підрозділу Головного управління ПФУ у Вінницькій області, з метою розрахунку страхового стажу для призначення йому пенсії за віком, де йому було повідомлено, що до страхового стажу не враховано період навчання з 1983 року по 1990 рік, оскільки в дипломі серія НОМЕР_1 , виданому Вінницьким політехнічним інститутом, по-батькові заявника вказано « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявника, де по-батькові вказано « ОСОБА_3 ». Крім того у даному дипломі зазначено прізвище, ім`я та по-батькові російською мовою « ОСОБА_4 ».

Відповідно до пункту «д» статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Однак, у Дипломі ТВ №812598, виданому Вінницьким політехнічним інститутом, по-батькові заявника вказано « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним заявника, де по-батькові вказано « ОСОБА_3 ». Крім того у даному дипломі зазначено прізвище, ім`я та по-батькові російською мовою « ОСОБА_4 » (а.с.5-7).

Відповідно до архівної довідки № 23-01 від 02.01.2024 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 (рос. ОСОБА_3 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1983 році був зарахований студентом 1-го курсу денного навчання Вінницького політехнічного інституту (наказ №65-с від 22 серпня 1983 року) та у 1990 році закінчив повний курс вказаного інституту та отримав повну вищу освіту за фахом «Технологія машинобудування, металорізальні верстати та інструменти» (а.с. 4, 8).

Крім того, з відповіді Вінницького національного технічного університету від 06.03.2024 року №01-02-07/37, судом встановлено, що Вінницький національний технічний університет, як і будь-який інший заклад вищої освіти, не має права у адміністративному порядку вносити будь-які зміни або виправлення до диплому, оскільки диплом видається на підставі рішення Державної екзаменаційної комісії, а не рішенням адміністрації Університету (а.с. 9).

Отже, судом встановлено, що розбіжності у написанні по-батькові заявника у зазначеному вище дипломі виникла в результаті допущення помилки при здійсненні перекладу прізвища заявника з російської мови на українську. Наведене зумовлює перешкоди у реалізації права заявника на оформлення пенсії у встановленому законом порядку, а в позасудовому порядку встановити факт належності наведеного правовстановлюючого документу у заявника можливості не має.

Вказана помилка в дипломі позбавляє ОСОБА_1 права та можливості оформити пенсію та зарахувати до страхового стажу період навчання.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати та виправити помилки в документах, які посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі.

За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону України «Про вищу освіту», інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до Єдиної державної електронної бази з питань освіти.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про вищу освіту», засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.

На виконання вказаних положень Міністерством освіти і науки прийнято наказ від 22 жовтня 2016 року № 1280, яким затверджено Порядок замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (надалі - Порядок № 1280), який встановлює механізм замовлення на створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту державного зразка за акредитованою освітньою програмою (спеціальністю, напрямом підготовки) та у власних документах про вищу освіту, виданих вищими навчальними закладами за неакредитованою освітньою програмою (далі - документ про вищу освіту), а також обліку документів про вищу освіту та додатків до них.

З аналізу п. 19 Положення № 1280 вбачається, що якщо інформація про факт видачі первинного документа про вищу освіту відсутня в ЄДЕБО та недоступні, втрачені, знищені (частково знищені) архіви вищого навчального закладу (відокремленого структурного підрозділу), то відповідальна особа вищого навчального закладу завантажує в ЄДЕБО скановану копію рішення суду про встановлення відповідного юридичного факту здобуття особою відповідного ступеня (освітньо-кваліфікаційного рівня) вищої освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

У судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Встановлення цього факту, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить йому в подальшому реалізувати своє право на пенсійне забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Заявником надано достатньо доказів на підтвердження викладених обставин, а заінтересованими особами не спростовано доводи, викладені у заяві.

Таким чином, у суду не виникає сумніву належності ОСОБА_1 , диплому НОМЕР_1 виданого 30.06.1990 року, реєстраційний номер 17188.

Встановлення даного юридичного факту за рішенням суду породжує для заявника певні правові наслідки.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 10, 76-82, 89, 263-265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , диплому НОМЕР_1 виданого 30.06.1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: