ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 2-75/11
Провадження № 22-ц/821/105/24
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

скаржник (боржник): ОСОБА_1

стягувач: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»

особа, на дії якої подається скарга: в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Плахотнюк Світлана Анатоліївна

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Боржник ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність посадової особи ДВС, в обґрунтування зазначивши наступне.

У провадженні відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Укргазбанк» боргу в розмірі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн. на підставі виконавчого листа № 2-75/11, 2/705/8/14, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 листопада 2019 року.

08 червня 2023 року вона звернулася до начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відвід державного виконавця.

Свою заяву про відвід мотивувала тим, що державний виконавець у вищевказаному виконавчому провадженні має реальний або потенційний конфлікт інтересів.

16 травня 2023 року вона звернулася до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з повідомленням про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 356, 364, 397 КК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2023 року зобов`язано начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області внести до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16.05.2023, що зареєстрована в журналі єдиного обліку Уманського РУП 16.05.2023 за № 5564 та розпочати досудове розслідування.

05.06.2023 її представником, адвокатом ОСОБА_8, в Уманському РУП ГУНП в Черкаській області зареєстровано заяву про виконання рішення суду.

Оскільки нею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення державним виконавцем, яка здійснює виконавчі дії, направлені на стягнення з неї коштів в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, виник реальний конфлікт інтересів між державним виконавцем та боржником у виконавчому провадженні.

Крім того, вона повідомила начальника Відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області про те, що її чоловік - адвокат ОСОБА_8 представляє інтереси в якості адвоката потерпілого ОСОБА_5 у кримінальній справі, у якій ОСОБА_3 проходила як обвинувачена.

Також адвокат ОСОБА_8 представляє ОСОБА_8 за скаргами останнього на неправомірні дії ОСОБА_3 , як державного виконавця.

В силу своєї професійної діяльності та принциповості адвоката ОСОБА_8, у головного державного виконавця ОСОБА_3 виникла неприязнь до її чоловіка.

З наведеного вбачається, що між її чоловіком ОСОБА_8 та головним державним виконавцем ВДВС у місті Умані Уманського району МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 існує як потенційний, так і реальний конфлікт інтересів. При цьому, такий конфлікт інтересів відобразився в реальних діях головного державного виконавця, в результаті чого порушено кримінальне провадження № 0000403.

20 червня 2023 року на її адресу надійшло рекомендоване поштове відправлення, у якому містилася постанова про відвід у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 14.06.2023. Цією постановою в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. відмовила їй у задоволенні її заяви про відвід головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3.

Вважає, що такі дії в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. є протиправними.

Вказує, що існує реальний конфлікт інтересів між державним виконавцем та боржником у виконавчому провадженні, що не допускається з огляду на приписи ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» і є беззаперечною підставою для відводу державного виконавця.

Просить суд визнати бездіяльність в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. протиправною, скасувати постанову про відвід у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 14 червня 2023 року, відвести головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 від вчинення виконавчих дій за виконавчими документами, виконання яких здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що враховуючи те, що постанова в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) прийнята правомірно, в межах повноважень та при наявності до того законних підстав, суд не вбачає порушень прав та законних інтересів боржника, а тому відмовляє у задоволенні скарги ОСОБА_2 внаслідок її необґрунтованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити скаргу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що позаяк нею подано заяву про вчинення кримінального правопорушення державним виконавцем, яка здійснює виконавчі дії, направлені на стягнення з неї коштів в межах виконавчого провадження №70653828, виник реальний конфлікт інтересів між державним виконавцем та боржником у виконавчому провадженні.

Вказує, що постановою заступника начальника Уманського ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 04 січня 2023 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк» боргу в розмірі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн. на підставі виконавчого листа № 2-75/11 2/705/8/14, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 29 листопада 2019 року.

Цього ж дня, 04 січня 2023 року постановою заступника начальника Уманського ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3. виконавчі провадження № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 об`єднано у зведене виконавче провадження № НОМЕР_3.

13 січня 2023 року вона звернулася до заступника начальника Уманського відділу ДВС в Уманському районі ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3. із заявою про звернення стягнення на ювелірні вироби в кількості 78 одиниць на загальну суму 296260,00 грн. Однак, всупереч приписів ст. ст. 48, 56 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець відмовився звернути стягнення на ювелірні вироби.

Натомість, всупереч вимог Закону та з метою порушення її конституційного права на володіння та розпорядження майном, яке належить їй на праві приватної власності, заступником начальника Уманського відділу ДВС в Уманському районі ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 грубо нехтуючи вимогами Закону щодо черговості звернення стягнення на майно, на догоду громадянину України ОСОБА_7 , земельну ділянку розміром 2,6735 га кадастровий номер :02:000:0759 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського господарства, за адресою: Черкаська область, Уманський район, сільська рада Городецька, що належить боржнику на праві власності згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 031768 від 11.03.2004, виданого Уманським районним відділом земельних ресурсів, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 243, було продано за 280 000,00 грн.

Незважаючи на те, що в межах зведеного виконавчого провадження № НОМЕР_3 перебувало 2 виконавчі провадження: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1, всі виручені кошти отримані від продажу земельної ділянки були направлені на виконання виконавчого провадження № НОМЕР_2 в межах якого стягувався виконавчий збір.

Такий розподіл коштів суперечить вимогам Закону та грубо порушує майнові права, як боржника, так і стягувача.

Так, в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 здійснювалося стягнення залишку виконавчого збору в сумі 285 424,31 грн.

В межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 здійснюється стягнення боргу за кредитним договором у сумі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн., залишок боргу в сумі 110719,47 доларів США та 186756,36 грн. на користь ПАТ «Укргазбанк».

Відтак, розподіл коштів, які надійшли від продажу майна в розмірі 280 000,00 грн. мали розподілитися таким чином: 17668,00 грн. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2; 262332,00 грн. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Такий непропорційний розподіл коштів завдав збитків стягувачу за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 та боржнику, а саме непогашення боргу на суму 262332,00 грн.

При цьому, здійснюючі розподіл отриманих від реалізації майна коштів, в межах зведеного виконавчого провадження на користь одного із виконавчих проваджень, заступник начальника Уманського відділу ДВС в Уманському районі ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 створила передумови для отримання з державного бюджету України на свою користь винагороди державного виконавця в розмірі 75600,00 грн.

Оскільки, вказаними в цьому розділі діями, на той час заступником начальника Уманського відділу ДВС в Уманському районі ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 вчинено ряд кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. ст. 356, 364 та 397 КК України, вона звернулася до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області з повідомленнями про вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.06.2023 начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області зобов`язано внести до ЄРДР відомості за її заявою від 16.05.2023 та розпочати досудове розслідування.

Відразу після порушення кримінальної справи, 08.06.2023 ОСОБА_3 виїхала до її домоволодіння з метою проникнення на його територію та вчинення так званих «виконавчих дій».

Тобто, із викладеного, зрозуміло, що існує реальний конфлікт інтересів між державним виконавцем та боржником у виконавчому провадженні, що не допускається з огляду на приписи ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» і є беззаперечною підставою для відводу державного виконавця.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У грудні 2023 року заступник начальника відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Світлана Плахотнюк подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» перелік підстав для відводу державного виконавця є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» відвід має бути вмотивованим. Стверджує, що у своїй заяві від 08.06.2023 року ОСОБА_1 не надала жодної підтвердженої обставини, яка б вказувала, що головний державний виконавець ОСОБА_3 є пов`язаною особою зі сторонами виконавчого провадження у розумінні Закону України «Про виконавче провадження», що могло б вказувати на наявність конфлікту інтересів. Викладені в заяві підстави не породжують ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо виконання виконавчих проваджень.

Зазначає, що у постанові про відмову у задоволенні заявленого державному виконавцю відводу боржнику було роз`яснено її право на оскарження такої постанови, але таким правом боржник не скористалась.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

13 листопада 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у головного державного виконавця ОСОБА_3., перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_3, до складу якого входить виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу за кредитним договором у сумі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн.

08.06.2023 на ім`я начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) боржником ОСОБА_1 подано заяву про відвід головного державного виконавця ОСОБА_3.

14.06.2023 в.о. начальника Відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А., при розгляді заяви боржника ОСОБА_1 від 08.06.2023 про відвід головного державного виконавця ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3. від вчинення виконавчих дій за виконавчими документами, виконання яких здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, встановлено, що викладені у заяві підстави не породжуються ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо виконання виконавчих проваджень, а тому постановив відмовити у задоволенні відводу головного державного виконавця відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 від вчинення виконавчих дій за виконавчими документами, виконання яких здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Саме поняття бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, пов`язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була й могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових чи інших обов`язків. Посадова чи службова бездіяльність може тягнути за собою кримінальну, адміністративну, дисциплінарну, цивільно-правову чи матеріальну відповідальність.

Вимоги скарги боржника ОСОБА_2 обґрунтовані її непогодженням з прийнятим рішенням в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. про відмову у задоволенні заявленого нею 08.06.2023 відводу, яке вона і вважає бездіяльністю щодо невідведення державного виконавця, хоча, на думку суду, за вказаних обставин фактично боржником оскаржується саме прийняте рішення керівника органу державної виконавчої служби.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження», визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною четвертою вказаної статті визначено, що державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо:

1) боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи .

Пов`язаними особами у розумінні цього Закону є юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або результати їхньої діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв: виконавець безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами юридичної особи, яка є стороною виконавчого провадження, чи спільно з юридичною та/або фізичною особою, яка є стороною виконавчого провадження, володіє корпоративними правами будь-якої юридичної особи; виконавець має право та/або повноваження призначати (обирати) одноособовий виконавчий орган або колегіальний склад виконавчого органу/склад наглядової ради зазначених юридичних осіб.

Пряма або опосередкована участь держави в юридичних особах не є підставою для визнання таких юридичних осіб пов`язаними;

2) боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;

3) виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;

4) сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 та п.3 ч.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені права та обов`язки державного виконавця, який зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.

З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.

Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Діяльність суб`єктів владних повноважень врегульовано законами та підзаконними нормативно-правовими актами, ці правові документи дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду тощо.

Більше того, згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Таким чином, здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням та нездійсненням певних дій.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Повноваження виконавчої служби щодо прийняття відповідних рішень у виконавчому провадженні за своєю правовою природою є дискреційним, однак такі повноваження не є необмеженими.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у головного державного виконавця ОСОБА_3., перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_3, до складу якого входить виконавче провадження № НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укргазбанк» боргу за кредитним договором у сумі 110719,47 доларів США та 188010,91 грн.

08.06.2023 на ім`я начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) боржником ОСОБА_1 подано заяву про відвід головного державного виконавця ОСОБА_3.

14.06.2023 в.о. начальника Відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А., при розгляді заяви боржника ОСОБА_1 від 08.06.2023 про відвід головного державного виконавця ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3. від вчинення виконавчих дій за виконавчими документами, виконання яких здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, встановлено, що викладені у заяві підстави не породжуються ні потенційного, ні реального конфлікту інтересів щодо виконання виконавчих проваджень, а тому постановив відмовити у задоволенні відводу головного державного виконавця відділу ДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 від вчинення виконавчих дій за виконавчими документами, виконання яких здійснюється в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Саме поняття бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, пов`язана з невиконанням нею дій, які вона повинна була й могла вчинити відповідно до покладених на неї посадових чи інших обов`язків. Посадова чи службова бездіяльність може тягнути за собою кримінальну, адміністративну, дисциплінарну, цивільно-правову чи матеріальну відповідальність.

Вимоги скарги боржника ОСОБА_2 обґрунтовані її непогодженням з прийнятим рішенням в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. про відмову у задоволенні заявленого нею 08.06.2023 відводу, яке вона і вважає бездіяльністю щодо невідведення державного виконавця, хоча, на думку суду, за вказаних обставин фактично боржником оскаржується саме прийняте рішення керівника органу державної виконавчої служби.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що зазначені в скарзі твердження не відповідають дійсності, так як з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. було розглянуто заяву боржника про відвід державного виконавця та прийняте відповідне рішення, тобто в даному випадку відсутній факт самого поняття бездіяльності.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин та вищевказаних законодавчих норм, суд вірно дійшов висновку про те, що в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), відреагував на заяву боржника, вивчив матеріали виконавчого провадження та вчинив дію, а саме вирішив питання про відвід державного виконавця, за результатом чого виніс постанову, але, у зв`язку з відсутністю, на його думку, підстав для відводу, прийняв рішення про відмову у задоволенні заяви про відвід.

Крім того, у постанові про відмову у задоволенні заявленого державному виконавцю відводу боржнику було роз`яснено її право на оскарження такої постанови, але інформації про те, що боржник скористалася таким правом, матеріали скарги не містять.

За таких обставин суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що вимога скаржника про визнання протиправною бездіяльності в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимогу скаржника щодо скасування постанови про відвід у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 14 червня 2023 року, суд 1 інстанції вірно вказав, що оцінюючи винесену в.о. начальника ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Плахотнюк С.А. постанову про відвід від 14.06.2023 на предмет відповідності вимогам законодавства, оскаржувана постанова винесена в порядку та у спосіб, передбачений положеннями закону, зокрема ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому прийняте керівником органу державної виконавчої служби рішення обґрунтовано та мотивоване з урахуванням досліджених обставин, про які зазначено в заяві боржника від 08.06.2023, що свідчить про відсутність порушених прав та інтересів скаржника.

Отже, за встановлених під час розгляду скарги обставин, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови про відвід у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 від 14 червня 2023 року, а тому в цій частині вимога скаржника задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги скарги ОСОБА_2 відвести головного державного виконавця ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) ОСОБА_3 від вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки під час розгляду скарги в порядку ст. 447 ЦПК України суд лише перевіряє обґрунтованість скарги та при встановленні порушень визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Суд не вправі підміняти орган виконавчої служби та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець (ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження»), а відтак в даному випадку відсутні належні процесуальні підстави для прийняття судом рішення щодо відводу державного виконавця.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 18 січня 2024 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко