РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/956/23

10 січня 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Мудрик В.М.

прокурора Богатирчук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом Заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до

ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агростем"

про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 , за змістом якого просить:

- припинити громадянину рф ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :10:000:0023 шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (ідентифікаційний код юридичної особи: 39765513).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужив її. За таких обставин право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом конфіскації на користь держави за рішенням суду.

Ухвалою від 03.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання суд призначив на 01.08.2023.

Одночасно п.10 ухвали суду від 03.07.2023 суд постановив виклик відповідача здійснити шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Черняхівського районного суду Житомирської області веб-порталу судової влади України.

01.08.2023 справа не розглядалась в зв`язку з перебування головуючої судді Лось Л.В. у відпустці з 31.07.2023 по 04.08.2023, про що секретарем судового засідання складено довідку ( а.с. 36). Підготовче засідання у справі призначено на 13.09.2023.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 13.09.2023 суд відклав підготовче засідання до 11.10.2023, в зв`язку з неявкою учасників судового процесу.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 11.10.2023 суд відклав підготовче засідання до 07.11.2023, в зв`язку з неявкою третьої особи та відсутністю інформації про належне її повідомлення.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання в порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України від 07.11.2023 суд відклав підготовче засідання до 06.12.2023 за клопотанням прокурора.

Ухвалою від 06.12.2023 суд підготовчий розгляд справи закрив та призначив справу до судового розгляду на 10.01.2024.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання

Поданий позов обґрунтований тим, що відповідач, гр. ОСОБА_1 є громадянином російської федерації ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 паспорт рф серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 01.03.2002 відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018, країна громадянства: російська федерація) набув права власності на підставі свідоцтва №1273 від 16.09.2020 про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0023 площею 1,4030 га, що розташована на території Троковицької сільської ради, Черняхівського району, Житомирської області, що віднесена до земель сільськогосподарського призначення.

Позивач доводить, що на підставі вказаного свідоцтва за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване право власності на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності: 38252937 від 18.09.2020).

Позивач пояснює, що згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби у Житомирській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з питань набуття громадянства України, щодо оформлення посвідок на тимчасове проживання в Україні, документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон не звертався.

Житомирською окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗУ України щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_2 будучи громадянином іноземної держави з вересня 2020 року набув прав власності на вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужив (кінцевий строк 18.09.2021), у зв`язку з чим право власності на таку земельну ділянку підлягає припиненню, шляхом конфіскації на користь держави за рішенням суду.

У судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 83).

19.07.2023 представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав клопотання про проведення розгляду справи без участі їх представника та зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі ( а.с. 30-31).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "Агростем" повноважного представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу ( а.с. 87).

06.11.2023 від третьої особи ТОВ "Агростем" на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких щодо позовних вимог покладається на розсуд суду (а.с. 64-65).

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач у порядку встановленому ст. 178 ЦПК України письмового відзиву не подав.

За приписами ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Водночас, враховуючи, що відповідач повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, то відповідно до вказаної норми, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд здійснює розгляд на підставі наявних у матеріалах справи документів у порядку ч.3 ст. 211 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, рішення у цій справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні 10.01.2024 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно інформації Управління ДМС у Житомирській області де зазначено ОСОБА_1 є громадянином російської федерації ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 паспорт рф серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 01.03.2002, виданий Відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018, країна громадянства: російська федерація (а.с. 9).

На підставі заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 - громадянин російської федерації на підставі паспорту серії № НОМЕР_2 від 01.03.2002, що виданий Відділом внутрішніх справ Парабельського району Томської області 702-018 18.09.2020 звернувся до державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори Пилипчука В.І. для реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована на території Троковицької сільської ради Черняхівського району, Житомирської області за кадастровим номером :10:000:0023 (а.с. 6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за №1273 від 16.09.2020, ОСОБА_1 набув право власності на земельну ділянку, площею 1,4030 га, кадастровий номер: :10:000:0023, що розташована на території Троковицької сільської ради, Черняхівського району Житомирської області (а.с. 8).

Згідно відповіді № 51-84-2726 УДМС України у Житомирській області від 12.04.2023, станом на 25.04.2023 не встановлено інформацію в частині оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон та оформлення посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 10).

За даними інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку за кадастровим номером: :10:000:0023, що віднесена до категорій земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,403га, місце розташування Житомирська область, Черняхівський район, Троковицька сільська рада, ОСОБА_1 значиться власником згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2020 за № 38252937, та з 14.12.2020 дана земельна ділянка перебуває в оренді в ТОВ «Агростем» (а.с. 7)

За даними, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 38252937 від 18.09.2020 (а.с. 5).

Відповідно до повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Житомирському районі від 12.04.2023 № 51-84-2724 ОСОБА_1 із 18.09.2020 є власником земельної ділянки за кадастровим номером: :10:000:0023 (а.с. 11).

Прокурор зазначає, що оскільки відповідачем не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутої земельної ділянки сільськогосподарського призначення протягом року, така земельна ділянка з підлягає конфіскації за рішенням суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор вказує, що Житомирською окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України щодо використання земель сільськогосподарського призначення особою, яка не являється громадянином України ОСОБА_1 , про що в порядку ст. 23 "ЗУ "Про прокуратуру" повідомлено позивача - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області (а.с. 11).

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Житомирській області області N 10-6-0.6-1419/2-23 від 21.04.2023 на запит Житомирської окружної прокуратури інформація, чи вживались заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки - заходи спрямовані на відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :10:000:0023 не вживажись у зв`язку з відсутністю фінансування (а.с. 13).

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області (ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно положень ч. 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі ""East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.

Статтями 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами.

За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право", право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно з положеннями ч. 1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.

Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. а) ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб.

Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", Житомирською окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області надіслано лист від 12.04.2023 № 51-84-2724 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку (а.с.11-12).

Разом із цим, уповноваженим державним органом заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, листом №10-6-0.6-1419/2-23 від 21.04.2023 повідомлено Житомирську окружну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору, у зв`язку з обмеженим фінансуванням, як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 "Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю), зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме ГУ Держгеокадастру у Житомирській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням чч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно із п. 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Згідно із п. 80 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (п. 81 вказаної вище постанови). Крім того, на даний час продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

У зв`язку із зазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

На думку суду обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які незаконно використовує громадянин ОСОБА_1 , є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по сучі справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідностідо ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У справі, яка розглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, суд не вбачає невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не являючись громадянином України, у вересні 2020 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року після набуття права власності не відчужив їх (кінцевий строк 18.09.2021), суд дійшов висновку обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для її конфіскації у власність держави, тому позов заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13,79,81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Припинити громадянину рф ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :10:000:0023, площею 1,403 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Троковицької сільської ради Житомирського (Черняхівського) району, Житомирської області шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (місцезнаходження: вул.Довженка ,45, м.Житомир, 10002, )

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вулиця Святослава Ріхтера, 11, м. Житомир, Житомирська область, 10002, ) судовий збір в розмірі 2684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Заступник керівника Житомирської окружної прокуратури (10014, вул. Леха Качинського,2, м.Житомир,10014, ) в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул.Довженка ,45, м.Житомир, 10002, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агростем" (вул. Поліщука,3, с.Щеніїв, Житомирський район, Житомирська область, )

Повний текст рішення складений та підписаний: 17.01.2024

Суддя Людмила ЛОСЬ