Справа № 444/768/23
Провадження № 2/444/80/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування.

27.03.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

23.11.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивувала наступним. Будинок АДРЕСА_1 належав на праві спільної власності: ОСОБА_7 - бабці позивача, ОСОБА_8 - матері позивача, ОСОБА_9 - батькові позивача, ОСОБА_10 (позивачці), ОСОБА_11 (сестрі позивачки), ОСОБА_12 (її братові) - по 1/6 частці будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/6 частку будинку АДРЕСА_1 . Єдиною спадкоємицею по закону після її смерті була її донька та мати позивачки ОСОБА_8 , тому що її син ОСОБА_13 помер ще до її смерті. Мати позивачки ОСОБА_14 , яка була донькою ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.) мала право на обов`язкову частку після смерті її матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки на момент її смерті була непрацездатного віку (62р.). Зазначила, що її мати прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свої матері ОСОБА_7 шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті. Розмір даної обов`язкової частки у відповідності до ст. 535 ЦК УРСР в редакції 1963 року (який діяв на час смерті ОСОБА_7 1994р.) становить 2/3 від 1/6, тобто 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку будинку, яка перебувала у власності, на частку будинку, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_7 - обов`язкова частка та на частину будинку, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_9 . Після своєї смерті вона залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. 12.06.2017 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_14 успадкувала обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 у розмірі 1/9 частки будинку, яка не була переоформлена на ОСОБА_14 . Вважає, що вона як спадкоємниця за заповітом після смерті матері ОСОБА_14 також успадкувала та прийняла спадщину на обов`язкову частку належну її матері після смерті ОСОБА_7 у розмірі 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 . Однак, ця належна ОСОБА_14 обов`язкова частка після смерті ОСОБА_7 не була переоформлена на ОСОБА_14 . Позивачка звернулась до Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину на обов`язкові частки, належні її матері ОСОБА_8 . Нотаріус Рава-Руської державної контори Львівської області повідомив, що до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, до складу якої входить 1/6 будинку, яка на праві власності належала ОСОБА_7 , звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (дружина та діти ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки вони мають право на спадкування за заповітом від 29 січня 1985 року, складеним ОСОБА_7 на ім`я ОСОБА_12 . Просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/9 частки будинку АДРЕСА_1 , належній ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказали, що фактично вони проживали в будинку разом з ОСОБА_7 , вели спільне господарство. Вказали, що при житті ОСОБА_15 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_12 . ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_12 . Після смерті ОСОБА_12 відкрилася спадщина на належну йому 1/6 частки будинку та 1/6 частку, яка належала його бабусі ОСОБА_7 та на яку нею складено заповіт в користь ОСОБА_12 . До Жовківської держнотконтори після смерті ОСОБА_12 звернулися ОСОБА_4 та його діти - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Лише 26.11.2015 року про спадкування після смерті ОСОБА_12 звернулася і його мати ОСОБА_8 . Про спадкування обов`язкової частки після смерті своєї матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 в нотконтору не зверталася, так як на день її смерті фактично проживала в АДРЕСА_2 з чоловіком ОСОБА_16 , з яким уклала шлюб 06.07.1991 року. Лише після смерті чоловіка ОСОБА_14 стала проживати в АДРЕСА_1 в будинку, в якому їй на той час належала також 1/6 частка. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 померла. Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 звернулася до Рава-Руської державної нотаріальної контори про спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку нібито мала право її мати ОСОБА_14 , однак нотаріальною конторою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину обов`язкової частки, що, вважають відповідачі, є законним, оскільки померла ОСОБА_14 про спадкування обов`язкової частки після смерті ОСОБА_7 при житті в нотаріальну контору із заявою не зверталася, а звернулася ОСОБА_1 , яка не має права на спадкування обов`язкової частки, яка не була успадкована її матір`ю при житті. Крім того, померла ОСОБА_14 не проживала разом з ОСОБА_7 на день її смерті, оскільки була в неприязних стосунках.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому просив задоволити позовні вимоги повністю.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, та просили такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідачів в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов, просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час та місце його проведення, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи Рава-Руської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час та місце його проведення, про причини неявки.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що родину ОСОБА_18 вона знає давно. ОСОБА_8 і ОСОБА_20 були поділені. ОСОБА_21 потім поїхала в Мацошин . ОСОБА_12 , ОСОБА_24 і діти жили в ОСОБА_25 , де також жила мати ОСОБА_18 . ОСОБА_12 і ОСОБА_24 будували підвал, гараж, кухню, добудову, коли ОСОБА_21 вже була в Мацошині. Чоловік ОСОБА_8 помер і вона повернулася в ОСОБА_25 . Потім помер син ОСОБА_8 . ОСОБА_21 час від часу, наприклад на свята, приїжджала, але господарство не вела, її кімната була закрита.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року вбачається, що судом вирішено вважати встановленим, що рішенням Нестеровського райсуду було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин, Нестеровського району із присудженням у власність ОСОБА_7 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та їх трьом дітям 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами.

З копії заповіту від 29.01.1985 року вбачається, що ОСОБА_7 все своє майно заповіла своєму онуку ОСОБА_12 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 15.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_8 06.07.1991 року уклали шлюб.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 83 років.

З копії листа Рава-Руської ДНК № 359/01-16 від 07.11.2022 року вбачається, що Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її баби ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки від імені померлої посвідчений заповіт не на користь ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про право на спадщину видане 23 жовтня 2015 року за реєстровим №1396 Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області.

З копії довідки № 70 від 16.01.2019 року, виданої Надичівською сільською радою, вбачається, що ОСОБА_12 проживав разом із померлою ОСОБА_7 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стронятин Жовківського району Львівської області і разом вели спільне господарство.

З копії спадкової справи № 7/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 вбачається, що 24.01.2019 року ОСОБА_1 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

З копії спадкової справи № 65/2015 після спадкодавця ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що спадкоємцями майна (2/6 /двох шостих/ частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 , які належали померлому та ОСОБА_7 ) ОСОБА_12 є до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна його дружина ОСОБА_4 , до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна є його син ОСОБА_6 , та до 1/4 /одної четвертої/ частки спадкового майна є його син ОСОБА_5 .

З копії спадкової справи № 213/2016 після спадкодавця ОСОБА_14 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що 25.11.2016 року ОСОБА_1 подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2017 року спадкоємцем зазначеного в заповіті майна (а саме 2/6 (двох шостих) частин житлового будинку АДРЕСА_1 , 1/3 частина якого належала спадкодавцю, інша 1/3 частина належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_14 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав) ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є її дочка ОСОБА_1 .

Суд не бере до уваги як доказ копію довідки № 2025 від 19.10.2018 року, виданої Надичівською сільською радою, з якої вбачається, що ОСОБА_8 проживала разом із померлою мамою ОСОБА_7 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Стронятин Жовківського району Львівської області і разом вели спільне господарство, з наступних підстав.

Відповідно до листа Надичівського старостинського округу Куликівської селищної ради № 41 від 21.06.2023 року в АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок в якому право власності було зареєстровано на ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 в рівних частинах - по 1/6 частині кожного за рішенням Жовківського районного суду від 1992 року, яким і було виділено їм як членам колгоспного типу двору конкретні приміщення. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті разом з нею в будинку проживали фактично і вели спільне господарство її внук ОСОБА_12 та його сім`я, а саме його дружина ОСОБА_4 , їх діти ОСОБА_5 , ОСОБА_30 . ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 помер. Надичівською сільською радою 19.10.2018 року за №2025 року видано довідку про те, що ОСОБА_8 проживала в АДРЕСА_1 з ОСОБА_7 і вели спільне господарство. Така довідка видана на прохання ОСОБА_31 і про факт проживання її матері ОСОБА_14. (вона ж ОСОБА_14) з ОСОБА_7 зазначено в довідці з слів самої ОСОБА_1 , оскільки зареєстрованою ОСОБА_8 значилася в зазначеному будинку так, як за рішенням Жовківського райсуду їй було виділено конкретну 1/6 частки будинку і вона була власником такої частки, але факт проживання в будинку і саме з ОСОБА_7 сільською радою не встановлювався.

Окрім цього, з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 15.12.2016 року вбачається, що ОСОБА_16 та ОСОБА_8 06.07.1991 року уклали шлюб. Відповідно до листа Жовківської міської ради № 77 від 30.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2, станом на 25.02.1996 року дійсно проживала в АДРЕСА_3 , разом із чоловіком ОСОБА_16 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та такі вели спільне господарство до дня його смерті.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року вирішено вважати встановленим, що рішенням Нестеровського райсуду було проведено поділ майна колгоспного двору, що знаходиться в с. Стронятин, Нестеровського району із присудженням у власність ОСОБА_7 1/6 ідеальної частини, а ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та їх трьом дітям ( ОСОБА_32 , ОСОБА_11 (сестрі позивачки), ОСОБА_12 (братові позивачки)) 5/6 ідеальних частин з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті 1/6 частину спірного житлового будинку, належну їй, успадкував ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2022 року (матеріали спадкової справи № 65/2015 після спадкодавця ОСОБА_12 ).

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 . Після його смерті спадкоємцями його майна (а саме 2/6 частин спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, які належали померлому та ОСОБА_7 ) стали до 1/4 частки спадкового майна його дружина ОСОБА_4 , до 1/4 частки спадкового майна є його син ОСОБА_6 , та до 1/4 частки спадкового майна є його син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 19.12.2022 року (матеріали спадкової справи № 65/2015 після спадкодавця ОСОБА_12 ).

ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.06.2017 року спадкоємцем зазначеного в її заповіті майна (а саме 2/6 (двох шостих) частин спірного житлового будинку, 1/3 частина якого належала спадкодавцю, інша 1/3 частина належала ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_14 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав) є її дочка ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що на час розгляду справи спірний житловий будинок належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 (12/24 частин), ОСОБА_11 (4/24 частини), ОСОБА_4 (2/24 частини), ОСОБА_6 (2/24 частини), ОСОБА_5 (2/24 частини). На останні 2/24 частини житлового будинку після смерті ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину видано не було.

Позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/9 частку спірного будинку, належну ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , як обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до даних правовідносин потрібно застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст.524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.535 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка).

Судом встановлено, що станом на 13.02.1994 року дочка ОСОБА_7 ОСОБА_14 була непрацездатного віку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 ) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачка мотивувала свою позовну вимогу тим, що мати позивачки ОСОБА_14 , яка була донькою ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) мала право на обов`язкову частку після смерті її матері ОСОБА_7 , оскільки на момент її смерті була непрацездатного віку (62 роки). Зазначила, що її мати прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свої матері ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті.

Однак, враховуючи те, що суд не бере до увагияк доказ копію довідки № 2025 від 19.10.2018 року, виданої Надичівською сільською радою, з описаних вище мотивів, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що мати позивачки прийняла обов`язкову частку у спадщині після смерті свої матері ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент її смерті, чи того, що ОСОБА_14 подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_14 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7 .

Окрім цього, суд також бере до уваги, що відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області від 26.03.1992 року було проведено поділ спірного будинку з виділом в натурі конкретних кімнат з встановленими площами.

Також суд бере до уваги те, що позивач не ставить вимоги про скасування свідоцтв про право на спадщину, які в сукупності видані відповідачам на частини частки, яка була успадкована ОСОБА_12 після смерті ОСОБА_7 , тобто тієї частки, на 2/3 якої позивач просить визнати її право власності.

Відтак, враховуючи все викладене вище, відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування на 1/9 частки спірного будинку, належну ОСОБА_8 , як обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 .

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст.524, 535, 549 Цивільного кодексу УРСР, ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Рава-Руська державна нотаріальна контора Львівської області, про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 16 січня 2024 року.

Головуючий Оприск З. Л.