ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6795/24 Справа № 188/1457/23 Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку для людей похилого віку, що знаходиться на території селища Стара Краснянка Северодонецького району Луганскої області, померла ОСОБА_2 , яка була його матір`ю та після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а він вважав себе єдиним спадкоємцем за законом/заповітом. Про смерть матері дізнався від працівників будинку для людей похилого віку, в якому остання перебувала останні чотири роки.

У зв`язку з тим, що тривалий час він проживає в іншій країни, а також із військовими діями, що відбуваються на території України, він не мав можливості скористатися своїм правом на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця, що і зумовило його звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, просив визначити додатковий строк для подачі ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом/заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном у три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивач у встановлений законом строк не звертався до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна, тобто, не висловив бажання про спадкування майна після матері, посилаючись на те, що проживає тривалий час в іншій країні, а також у зв`язку із військовими діями, що відбуваються на території України, як і не звертався із відповідною заявою про прийняття спадщини до дипломатичних представництвах та консульських установах України в Італії, при цьому такої можливості не був позбавлений. Враховуючи, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану» було продовжено шестимісячний строк на подання такої заяви ще на 4 місяці, що загалом становить 10 місяців на звернення із відповідною заявою до нотаріуса, позивач не вчинив взагалі будь-яких дій, направлених для отримання спадщини. Об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій для подання до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , не встановлено судом.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано існування для позивача об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для вчасного звернення до посадових осіб з відповідною заявою, зокрема, велика відстань між його місцем проживання та знаходженням спадкового майна, а також тривалий час пандемії та військових дій на території України, що є поважними причинами пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Суд першої інстанції безпідставно наголосив про обов`язковість досудового звернення позивача до нотаріуса, хоча б і з пропуском встановленого строку, як досудове врегулювання спору, не врахувавши обмеження цим реалізації прав позивача на судовий захист, адже визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відноситься лише до повноважень суду. Відповідач, не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу не подавав, та, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на наступне.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 31 оборот).

В подальшому, прізвище ОСОБА_4 було змінено на « ОСОБА_5 » в зв`язку з укладенням шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 34 оборот).

17 лютого 2014 року ОСОБА_2 складено заповіт, відповідно до якого квартиру АДРЕСА_1 , було заповідано позивачу ОСОБА_1 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла в селищі Стара Краснянка Сєвєродонецького району Луганської області, про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с. 34).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини взагалі не звертався, оскільки проживає тривалий час в іншій країні, а також із військовими діями, що відбуваються на території України, однак просить визначити додатковий строк для подачі ним до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини, оскільки вважає причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що, відповідно до положень ст. 1268-1272 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а якщо не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання тим процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно буквального її сприйняття, для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв.Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину, у відповідності до ст. 1273-1275 ЦК України.

Судом можуть бути визнані поважними причинами пропуску встановленого ст. 1268-1270 ЦК України строку тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви, однак, позивач не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини та реалізувати своє право на прийняття спадщини у встановлений законом термін, зокрема, через дипломатичні та консульські установи в Італії, враховуючи продовження строку на подання такої заяви ще на 4 місяці після спливу встановленого шестимісячного строку у зв`язку із військовими діями в Україні.

Колегія суддів повністю погоджується з встановленими фактичними обставинами справи, визначенням судом першої інстанції характеру спірних правовідносин із застосування норм матеріального права, які регулюють такі спірні правовідносини, виходячи з наступного.

У силу положень ст. 263 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №161/9998/17, де зазначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно зі статтею 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Судом встановлено, що позивач на момент смерті матері ОСОБА_2 , тобто станом на 20 січня 2022 року, проживав на території Італії і з дня відкриття спадщини до закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини на території України не звертався, як і не подавав відповідної заяви до дипломатичних представництвах та консульських установах Українив Італії, як це передбачено Положенням про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310. Такі висновки також викладені Верховним Судом у постанові від 11 лютого 2019 року у справі № 460/2967/15-ц.

Виходячи із сталої судової практики, проживання за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою через досить тривалий проміжок часу про прийняття спадщини. Таке виснував Верховний Суд у своїй постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 569/12599/18.

Спадщина відкрилася 20 січня 2022 року, а позивачем не надано будь-яких доказів щодо вчинення ним дій, які б свідчили про його волевиявлення про прийняття спадщини після матері як на території Італії, так і на території України у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи також його продовження постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», як про це вірно зазначив суд першої інстанції, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Суд першої інстанції вірно вважав, з чим повністю погоджується і колегія суддів, що обставини, які вказує у позові позивач, не свідчать про існування поважних причин у розумінні положень ст. 1272 ЦК України. Факт перебування позивача в Італії сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, як і не є такими перешкодами пандемія та військові дії на території України за період, починаючи з 20 січня 2022 року, тобто з моменту смерті матері.

Колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, доводи скаржника не може взяти до уваги, оскільки такі доводи не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції та встановлених судом фактичних обставин, враховуючи, що нових обставин та письмових доказів скаржник не надав, які б не були досліджені судом першої інстанції та яким не було б надано належної правової оцінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно наголосив про обов`язковість досудового звернення позивача до нотаріуса, хоча б і з пропуском встановленого строку, як досудове врегулювання спору, не врахувавши обмеження цим реалізації прав позивача на судовий захист, адже визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відноситься лише до повноважень суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 4, ч.1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦПК України, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Колегія суддів відзначає, що оскільки спадкові права позивача порушені не були, за відсутності вчиняння ним будь-яких дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття та ще чотирьох місяців після спливу такого строку, то підстав для задоволення позову немає, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів об`єктивних, непереборних, істотних труднощів у позивача для вчинення ним дій для подання до будь-якої нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна