Справа № 585/4765/23
Номер провадження 2/585/135/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/4765/24, провадження № 2/585/135/24

Позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа : Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про позбавлення батьківських прав,

Представник позивача: ОСОБА_3 , який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1036120 від 21.04.2023,

Представник третьої особи ОСОБА_4 , який діє на підставі довіреності від 18.04.2023.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5 , є її онукою.

В грудні 2013 року, відповідачка ОСОБА_2 , віддала свою доньку ОСОБА_6 їй (бабусі) на виховання, про що в медичній картці дитини зроблено такий запис: «Предьявлено от ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 серия паспорта НОМЕР_1 выданый: Комунарским РО 17 сентября 2002 года Запорожского ГУ УМВД Украины в Запорожской области. Оставляю дочь ОСОБА_7 г.р. 25 июля 2013 на временное содержание по семейным обстоятельствам на родную бабушку ОСОБА_8 »

І з того часу відповідач не піклується про свою дитину, не приймає участі у її вихованні, матеріальному утриманні, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, взагалі не телефонує, не цікавиться шкільними успіхами ОСОБА_9 , станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти внаслідок чого створились умови, які шкодять інтересам дитини.

Тобто мати її онуки покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дочки. Всі питання щодо виховання вирішуються нею (позивачем) самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходиться на повному її утриманні.

Вона звернулася до Служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області з проханням позбавити відповідачки батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітньої доньки.

Її чоловік дає згоду щодо призначення її опікуном над ОСОБА_10 , реєстрації місця проживання ОСОБА_9 у його домогосподарстві, де вони проживають, за адресою АДРЕСА_1 .

Її (позивача) син, який є батьком дитини, з самого народження ОСОБА_9 , про неї не піклується, не приймає участі у її вихованні, матеріальному утриманні, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, взагалі не телефонує, не цікавиться шкільними успіхами ОСОБА_9 , станом її здоров`я, на запитання і прохання щодо виховання ОСОБА_9 і її утримання неодноразово повідомляв, що дитина його не цікавить, виховувати ОСОБА_6 не бажає, матеріально забезпечувати відмовляється.

З урахуванням всіх зазначених нею обставин позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на її (позивача) користь аліменти на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач свою позицію щодо позову не висловлювала.

У судовому засіданні позивач поданий позов підтримала. Суду пояснила, що є бабусею ОСОБА_5 . Це донька її ( ОСОБА_1 ) сина. Мати дитини покинула її, коли ОСОБА_12 було 4 місяці. З того часу вона (позивач) виховує дитину. Наразі їй літом виповниться 11 років. Відповідач дитиною не цікавиться, ніколи не питає як вона, не надає ніякої допомоги. Вони намагались її (відповідача) шукати, через знайомих, останні казали, що іноді бачили її, запитували, як вона може не підтримувати зв`язки з дитиною, вона ж мати, остання відповідала що сама знає що їй робити. Після залишення доньки, відповідач дитину жодного разу не бачила. ОСОБА_12 створені всі умови для належного проживання та виховання, в їх будинку їй виділено залу, яку вони облаштували для неї, є місце для відпочинку, навчання, Інтернет. Єва називає її з чоловіком татом і матір`ю.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_4 пояснив, що до Служби у справах дітей звернулась ОСОБА_1 з повідомленням, що вона проживає разом з онукою, мати дитини з ними не проживає і не надає ніякої допомоги. Коли виникає потреба здійснювати представництво дитини, то виникають проблеми. Тому вона звернулась до них із заявою про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_9 відносно останньої. Були вивчені надані документи, зібрані характеристики зі школи та місця проживання, в яких було вказано, що Єва в Погожокриницькому ліцеї з першого класу, за всі ці роки мати ніколи в школі не з`являлась, де вона, ніхто не знає. Вихованням дитини займається ОСОБА_1 . Були обстежені умови проживання дитини, вони добрі, їй відведені окремі місця для навчання, є під`єднання до мережі Інтернет, дитина забезпечена всім необхідним. Мати дитини не цікавиться нею з 2013 року. Документи були розглянуті на засіданні комісії, яка вирішила надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої дитини ОСОБА_9 2013 року народження.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

08 січня 2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.58).

01 березня 2024 року закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.90).

Відповідач до суду не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом публікації оголошення на офіційному сайті «Судова влада України». Клопотання про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності або присутності не надала (а.с.49).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.08.2013 року ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_13 (батько) та ОСОБА_2 (мати) (ас.12).

З Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, №01 від 09.03.2023 року вбачається, що відомості про батька ОСОБА_11 - ОСОБА_13 записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (ас.13).

19.12.2013 ОСОБА_2 написала розписку про те, що тимчасово залишає за сімейними обставинами свою доньку на її рідну бабусю, ОСОБА_14 (а.с.15) .

З свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_3 від 20.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_15 та ОСОБА_14 зареєстрували шлюб 20.07.2019 року, прізвища після реєстрації шлюбу у чоловіка та дружини « ОСОБА_16 » (а.с.14).

Згідно довідки №01-18/08 від 18.01.2023 року виданої Погожинським ліцеєм Роменської міської ради, ОСОБА_5 є ученицею четвертого класу ліцею (а.с.16).

ОСОБА_5 навчається у вказаному ліцеї з першого класу, є доброю, чуйною, відповідальною, працьовитою, чемною ученицею. Батьки ОСОБА_5 у школі не з`являлися і у вихованні дитини участі не беруть (а.с.17).

ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_4 є членом кооперативу «Мілкон» з 02.09.2019 року (ак.с.18).

Згідно запису в погосподарській книзі №22 ОСОБА_1 в домоволодінні свого чоловіка в АДРЕСА_1 має ВРХ та птицю (а.с.19).

З довідки №1407 від 26.07.2023 року вбачається, що рядовий ОСОБА_15 проходить військову службу у складі військової частини НОМЕР_5 (а.с.20).

До позову долучено заяву - згоду ОСОБА_15 про призначення його дружини ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_5 (а.с.23)

Також долучено заяву згоду ОСОБА_15 про реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_17 за адресою АДРЕСА_2 ).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.05.2023 року, (справа №331/1008/23) позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З указаного рішення суду вбачається. що ОСОБА_2 також рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя була позбавлена батьківських прав відносно ще однієї доньки, ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.82-86).

06.02.2023 ОСОБА_1 подала заяву №03-18/117 про обстеження умов проживання та надання висновку органом опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_17 (а.с.29).

З довідки характеристики від 27.01.2023 №02-24/18 вбачається, що ОСОБА_1 незареєстрована, але проживає з 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 разом з чоловіком ОСОБА_15 та неповнолітньою онучкою ОСОБА_20 . Бабуся ОСОБА_1 , не працює, займається сільським господарством. Дідусь ОСОБА_15 , на даний час знаходиться на військовій службі по мобілізації. Онучка - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в 4 класі. Вона покинута своїми батьками. Її батьком являться син ОСОБА_1 - ОСОБА_21 . ОСОБА_5 перебуває на вихованні бабусі та дідуся. Психологічна обстановка в сім`ї задовільна. Бабуся та дідусь спиртними напоями не зловживають, належно виконують свої обов`язки у вихованні внучки. Відповідально ставляться до виховання та навчання внучки. Умови проживання сім`ї задовільні (а.с.30).

До позову долучені письмові пояснення вихователя дошкільного навчального закладу Погожокриницького навчально-виховного комплексу Роменської РДА ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_5 поступила до закладу 1 вересня 2017 року. За два роки перебування дитини в дитячому садку кошти за харчування ОСОБА_9 , на потребу закладу ОСОБА_23 перераховувала вчасно. ОСОБА_5 перебувала на повному матеріальному забезпеченні ОСОБА_24 , дитина завжди фізично здорова, охайно, по сезону одягнена, забезпечена всім необхідним матеріалом для навчання в садочку. ОСОБА_6 виховували разом з чоловіком ОСОБА_15 , в любові, повазі та шані один до одного. Рідні батько і мати у вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_5 участі не приймали (а.с.31).

Також до позову долучені письмові пояснення класовода 4 класу Погожокриницького ліцею ОСОБА_25 про те, що ОСОБА_5 поступила до закладу 1 вересня 2019 року. За роки перебування дитини в ліцеї кошти за харчування ОСОБА_9 , на потребу закладу ОСОБА_1 перераховувала вчасно. ОСОБА_5 перебувала на повному матеріальному забезпеченні ОСОБА_24 . Дитина завжди була фізично здорова, охайна, по сезону одягнена, забезпечена всім необхідним матеріалом для навчання в ліцеї. ОСОБА_6 виховували разом з чоловіком ОСОБА_15 , в любові, повазі та шані один до одного. Наскільки відомо ОСОБА_25 рідні батько і мати у вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_5 участі не приймали (а.с.32).

У своїх письмових поясненнях ОСОБА_26 пояснила, що на даний час вона проживає з онукою ОСОБА_20 . Чоловік перебуває на військовій службі. ОСОБА_27 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її мати ОСОБА_2 , а батько у свідоцтві про народження записаний згідно ст. 135 сімейного кодексу України, але ОСОБА_1 знає, що це її рідна внучка, адже біологічним батьком дівчинки є її син ОСОБА_21 . У грудні 2013 року ОСОБА_2 передала свою доньку ОСОБА_6 нібито на тимчасова виховання бабусі ОСОБА_26 . 3 тих пір мати життям дитини не цікавилась, не приймала участі в її вихованні, не надавала матеріальної допомоги на утримання. До 2017 року ОСОБА_1 з внучкою проживали в смт Балабине Запорізької області. Потім вони переїхали на постійне місце проживання в с. Кашпури Роменського району. Тут Єва відвідувала дитячий садок, а зараз навчається Погожокриницькій школі. За цей час мати ОСОБА_28 до доньки не приїздила, її життям та навчанням не цікавилась, не спілкується з дитиною навіть по телефону. Матеріальним забезпеченням ОСОБА_9 повністю займається ОСОБА_1 (а.с.33).

З долучених письмових пояснень ОСОБА_29 , вбачається, що вона донька ОСОБА_1 та рідна тітка ОСОБА_11 , яку ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_15 виховують з чотиримісячного віку. Біологічна мати ОСОБА_28 з того часу у вихованні дитини ніякої участі не приймає. На протязі 9 років ніякої матеріальної чи моральної підтримки з її боку не було. ОСОБА_29 відомо, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя. При зустрічі в кінці літа 2022 року ОСОБА_29 запитала в ОСОБА_30 коли вона збирається зробити дитині ідентифікаційний код, на що остання відповіла, що це не їх справа і вона сама знає коли їй це робити (а.с.34).

До справи долучені письмові пояснення ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , про те, що ОСОБА_1 з чотирьох місяців виховує свою онуку ОСОБА_32 . Мати Єви, ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_21 добровільно, віддали свою доньку на виховання бабусі, про що ОСОБА_33 написала в записці. Вже дев`ять років ОСОБА_1 зі своїм чоловіком ОСОБА_15 виховують ОСОБА_34 . ОСОБА_35 неодноразово приїздила в гості до цієї родини. Дитину виховують в гарних умовах, вона завжди охайно вдягнена, нагодована, відвідує школу, має все необхідне для життя. Дитина дуже любить своїх прийомних батьків, які тримають підсобне господарство, обробляють земельну ділянку. В їх оселі завжди чисто, затишно. Мати дитини ОСОБА_2 за дев`ять років нічим не допомагала. Батько ОСОБА_36 також у вихованні доньки участі не приймає, ніякої допомоги на її утримання не надає. Дитина вважає своїми батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_15 (а.с.38-39).

У письмових поясненнях ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 зазначає про те, що дитина ОСОБА_5 2013 року народження проживає з дідусем і бабусею у с.Кашпури. Батьки не займаються вихованням і забезпеченням дитини. Єва знаходиться на повному забезпеченні та вихованні бабусі і дідуся. Матері ОСОБА_38 ніколи не бачила. Батько не цікавиться життям і вихованням дитини (а.с.35).

З письмових пояснень ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка мешкає за адресою: село Кашпури, Роменського району, Сумської області вбачається, що дитина ОСОБА_5 2013 року народження проживає з дідусем і бабусею у с. Кашпури з 2017 року. За цей час дитина знаходилась на повному забезпеченні і вихованні дідуся і бабусі. Біологічні батьки ОСОБА_21 і ОСОБА_2 у вихованні і матеріальному забезпеченні дитини по теперішній час участі не беруть. Мати за час перебування дитини в с. Кашпури ні разу не з`являлася (а.с.36).

У письмових поясненнях ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка працює фельдшером в Кашпурівському ФП пояснила, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прибула на дільницю ІНФОРМАЦІЯ_10 з бабусею ОСОБА_1 . На всі медичні обстеження, щеплення, огляди її супроводжувала бабуся. Інших родичів чи батьків медичні працівники ніколи не бачили. Ніхто крім бабусі станом здоров`я дитини не цікавився (а.с.37).

За результатами проведеного обстеження умов проживання малолітньої дитини складено Акт обстеження умов проживання від 14.02.2023 року про те, що умови проживання дитини задовільні. Для дитини відведено окреме місце для відпочинку. Місце для занять обладнано комп`ютерною технікою, підключеною до мережі Інтернет. Дитина забезпечена всім необхідним згідно віку та потреб. ОСОБА_1 створила належні умови для всебічного та гармонійного розвитку дитини (а.с.40).

ОСОБА_26 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.43).

На підставі договору купівлі-продажу №1319 від 03.07.2003 року з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №983632 від 11.07.2003 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_15 (а.с.44, 45).

На підставі Договору купівлі продажу №1320 від 03.07.2023 року ОСОБА_15 на праві приватної власності належать земельна ділянка площею 0,425 га., з яких землі сільськогосподарських угідь - 0,339 га., ріллі 0,339 га., під будівлями 0,086 га., місце розташування земельної ділянки село Кашпури, Роменського району Сумської області (а.с.46).

Згідно Висновку №03-26/821 від 17.03.2023 року органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41-42).

Під час розгляду справи в суді малолітня ОСОБА_5 пояснила, що матір бачила один раз в житті, через застосунок «Вайбер». Більше з матір`ю не спілкувалась.

З фактичних обставин, встановлених судом вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, стосовно батьківських прав та обов`язків, які регулюються Законом України «Про охорону дитинства», Сімейним кодексом України, Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з нормами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дослідивши аргументи учасників процесу по матеріалам справи, і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків».

За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки. Зазначене підтверджується тим, що мати дитини залишила доньку у чотирьох місячному віці, на даний час дитині майже 11 років і мати жодного разу не поцікавилась її життям.

Позивачем долучено до матеріалів справи докази, якими підтвердилось, що відповідач не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка проживає з позивачем. Суд, погоджується із долученим до матеріалів справи висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради від 17.03.2023 №03-26/821 про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки висновок є достатньо обґрунтованим, у ньому наявні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та взято до уваги неможливість зміни матір`ю ставлення до виконання своїх обов`язків (а.с.41-42).

При цьому, суд виходить із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу при доведеності винної поведінки батьків, яка суперечить інтересам дитини, і неможливості змінити цю поведінку.

Таким чином, судом встановлено достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки відповідач являється матір`ю ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і має обов`язок по її утриманню, а діти мають право на отримання аліментів від матері, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на її утримання.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ст.ст. 180-184 СК України, обставини, які приймаються до уваги при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам дитини.

Оскільки позивач не просить негайного виконання рішення суду, суд не застосовує вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць.

У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн.60 коп.(позов подано у 2023 році).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Шунько Олексій Григорович, до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити .

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , у розмірі всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, адреса: бул. Свободи, 1 м. Ромни Сумська область, 42000, Код .

Повний текст рішення суду складений 04 квітня 2024 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова