РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А.

з участю :

секретаря судового засідання: Окулянко У.Г.

позивача за первісним позовом,

відповідача за зустрічним позовом: ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 : адвоката Чудопалова Ю.Ю.

представника відповідача за

первісним позовом, позивача за

зустрічним позовом ОСОБА_3 : адвоката Будз Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чудопалова Юрія Юрійовича, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки, -

в с т а н о в и в:

04 листопада 2021 року позивач - фізична особа підприємець (на далі ФОП) ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_5 , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згідно якого просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь винагороду за надані послуги в розмірі 18150 грн, штрафні санкції в розмірі 36300 грн, пеню в розмірі 38750 грн, а також понесені нею судові витрати.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 26.08.2020 між нею та ОСОБА_3 було укладено Договір №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг. Відповідно до п. 1.1. Договору позивачка мала надати відповідачці комплекс інформаційно-консультаційних послуг з придбання об`єкта нерухомості, а відповідачка відповідно мала прийняти їх та оплатити.

Відповідно до п. 3.5. Договору, позивачка організувала огляд запропонованих об`єктів нерухомості. Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт, позивачка 26.08.2020 надала відповідачці два об`єкти нерухомості для ознайомлення, один з яких - квартира за адресою АДРЕСА_1 . В даному акті зазначена ціна послуги за цією квартирою у сумі 18 150 грн, акт підписаний позивачкою та відповідачкою. Так, між сторонами було погоджено, що відповідачка зобов`язана сплатити кошти в сумі 18150 грн, що підтверджується підписами замовника та виконавця в акті приймання-передачі.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачка 07.09.2020 дізналася, що квартира, яка була предметом огляду відповідачкою згідно з актом приймання-передачі, придбана відповідачкою на підставі договору купівлі - продажу серія та номер, реєстраційний № 1860, виданий 01.09.2020.

Разом із тим, відповідачка, діючи недобросовісно та порушуючи умови договору, не повідомила про намір придбати знайдений їй об`єкт нерухомості. Факт придбання знайденого об`єкту нерухомості від позивачки приховала.

Іншими словами, відповідачкою фактично була спожита послуга, на яку вона розраховувала при укладені договору - придбала квартиру, яку їй знайшла позивачка. Проте, відповідачка не оплатила позивачці надані їй послуги.

Позивачка виконала всі зобов`язання за Договором №19-08 від 26.08.2020 належним чином, а відповідачка, в порушення п.п. 2.2., 4.1. Договору, прийнявши послуги позивачки, не виконала вимоги про оплату цих послуг у встановлений строк. Тобто відповідачка повинна була не пізніше дати придбання об`єкту нерухомості оплатити послуги позивачці.

09.09.2020 відповідачці був надісланий акт-претензія із попередженням про необхідність здійснити оплату за договором №19-08 до 16.09.2020 із зазначенням, що несплата тягне за собою накладення штрафних санкцій згідно із умовами договору. Відповіді на акт-претензію позивачка не отримала, як і не отримано по сьогоднішній день оплату за вищезазначеним договором у встановленому договором розмірі.

Тому, вважає, що відповідачка зобов`язана оплатити надані послуги відповідно до п. 4.1. Договору, тобто в розмірі 18 150 грн. Крім того, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки штраф в подвійному розмірі від вартості послуги, встановлений п.5.1. Договору, а також неустойка у вигляді пені 0,5% від вартості послуг.

Оскільки, відповідно до Витягу №222993702 від 07.09.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що відповідачка придбала запропоновану квартиру позивачкою 01.09.2020, то неустойка підлягає розрахунку саме з цієї дати і до 02.11.2021, що є датою подання позову. А отже, за розрахунком за формулою Пеня=СхРПхД, пеня за вказаний період складатиме 38750, 25 грн.

Крім того, між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_4 04.03.2021 був укладений Договір поруки і відповідно до п.1.1. якого, остання поручається перед позивачкою за виконання обов`язків боржника ОСОБА_3 за основним договором.

Оскільки виконавцем договору умови виконано та знайдено нерухоме майно з метою придбання, то замовник зобов`язаний оплатити надані послуги, а також штрафні санкції внаслідок порушення умов Договору.

У зв`язку з чим, просила суд стягнути кошти з відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

З наявних у справі поштових повідомлень слідує, що відповідач ОСОБА_3 ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та доданих до неї документів отримала 26.11.2021 року, відповідач ОСОБА_4 05.12.2021р.

14 грудня 2021 року представник позивачки адвокат Чудопалов Ю.Ю. подав до Тернопільського міськрайонного суду заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути з відповідачів солідарно ще 3 % річних в розмірі 637, 98 грн та збитки від інфляції в розмірі 2279, 58 грн.

10 січня 2022 року представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Будз Т.В. подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що основною підставою для подачі позову про стягнення заборгованості у розмірі 93 200, 25 гривень, які збільшено до 96 117, 81 гривні, стало невиконання ОСОБА_3 Договору №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг від 26 серпня 2020 року. Однак, про існування вказаного договору та його зміст ОСОБА_3 вперше довідалась лише 22 грудня 2021 року, після ознайомлення з матеріалами справи №607/20133/21. Жодних письмових договорів на надання інформаційних-консультаційних послуг з Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , ОСОБА_3 не укладала, про що свідчить відсутність не лише підпису ОСОБА_3 , а й підпису виконавця даного договору, печаток агенції нерухомості тощо. Таким чином, невідомо коли і ким надрукований аркуш паперу, який, крім прізвища та ідентифікаційного коду ОСОБА_3 , написаних письмовим текстом, не містить жодних даних ОСОБА_3 , не підписаний жодною із сторін, не може вважатися правочином в розумінні глави 16 ЦК України та не може бути підставою для захисту судом цивільних прав та інтересів позивача.

Також, відповідно до ч.2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно з умовами спірного Договору №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг від 26 серпня 2020 року виконавцем послуг є Агенція нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі підприємця ОСОБА_1 . Однак, в змісті спірного договору, в Акті приймання-передачі виконаних робіт та в долучених до справи копіях документів відсутні докази, що ОСОБА_1 була уповноважена Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті» на укладення, підписання будь-яких договорів та надання послуг, відсутні реквізити самої агенції нерухомості.

Крім цього, в матеріалах даної цивільної справи аналогічно відсутні документальні докази того, на підставі якого правочину ФОП ОСОБА_1 була уповноважена попередньою власницею квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_6 , яка проживає у Полтавській області або її представницею по довіреності ОСОБА_7 , на надання конфіденційної інформації щодо продажу вказаного житла чи його огляд потенційними покупцями.

Таким чином, згідно наявних в суді документальних доказів, долучених представником позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, відсутні об`єктивні підстави вважати, що саме ФОП ОСОБА_1 є належним позивачем по даній цивільній справі.

У змісті позовної заяви представник позивача вказує на те, що відповідно до п. 3.5. Договору №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг від 26 серпня 2020 року, позивач організувала огляд запропонованих об`єктів нерухомості, зокрема квартири АДРЕСА_2 . Однак, інформація про продаж даної квартири була розміщена сином довірительки ОСОБА_7 на загальнодоступному інтернет-сервісі купівлі-продажу нерухомого майна RIA, на огляді квартири ОСОБА_3 була присутня разом з своїм співмешканцем ОСОБА_8 , натомість жодного представника від Агенції нерухомості «Тернопіль-Сіті», у тому числі ФОП ОСОБА_1 в квартирі не було. Вказаний факт прямо суперечить як вимогам ч.1 ст. 902 ЦК України про надання виконавцем послуги особисто, так і змісту спірного договору. Таким чином, незрозуміло, в чому саме полягав комплекс наданих позивачем послуг ОСОБА_3 з придбання вищевказаної квартири.

Виходячи зі змісту позовних вимог, заявлених у суді представником позивачки, основною сумою боргу з якої проводяться усі подальші штрафні нарахування, є вартість послуг в розмірі 18150 гривень, вказаних в Акті приймання-передачі виконаних робіт. Однак, аналізуючи зміст спірного Договору №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг від 26 серпня 2020 року та зміст Акту приймання-передачі виконаних робіт, в обох документах відсутня письмова вказівка про те, що даний акт є невід`ємною частиною спірного договору на надання інформаційних-консультаційних послуг і підписаний сторонами саме на виконання цього договору. Натомість сам по собі Акт приймання-передачі виконаних робіт, без посилання на договір, не створює для сторін жодних правових наслідків. Таким чином, намагання представника позивача «пов`язати» між собою окремі документи, трактуючи їх правову природу на власний розсуд, не може бути підставою для стягнення заборгованості.

Укладений 04 березня 2021 року між Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як Кредитором, з однієї сторони та ОСОБА_4 , як Поручителем, з іншої сторони, Договір поруки №ПР містить ознаки фіктивного правочину, оскільки уклавши даний договір поруки через 6 місяців після укладення основного договору від 26 серпня 2020 року, жодна із сторін не вжила заходів на виконання вказаного договору: кредитор не пред`явила до поручителя жодних грошових вимог за невиконання договірних зобов`язань, а поручитель не сплатила будь-яких коштів за порученого нею боржника, не повідомила ОСОБА_3 про наявність такого правочину. Укладення поручителем договору з кредитором без відома боржника і без наявності будь-яких відносин з боржником ("невідомий боржнику поручитель") є нетиповою діловою практикою, яка в даному випадку підтверджує той факт, що договір поруки укладався з іншою метою, аніж забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Крім того, відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Всупереч вказаним процесуальним вимогам, представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Дзюбича В.Л. від 03 листопада 2020 року по справі №607/17142/20, вказану цивільну справу було направлено за підсудністю до Борщівського районного суду за місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А. від 18 січня 2021 року по справі №607/17142/20 позовна заява була залишена без руху, оскільки, була подана з порушенням вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а ухвалою від 10 лютого 2021 року - повернута позивачу, який не усунув вказані недоліки.

Влітку 2021 року представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. вдруге звернувся з аналогічним позовом до Тернопільського міськрайонного суду, зазначивши однією із відповідачів поручителя ОСОБА_4 . Однак, ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Грицай КМ. від 29.06.2021 року по справі №607/11115/21 позовна заява була залишена без руху, оскільки, була подана з порушенням вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а ухвалою від 25.08.2021 року - знову повернута позивачу, який не усунув вказані недоліки.

02 листопада 2021 року представник позивача ФОП ОСОБА_1 - адвокат Чудопалов Ю.Ю. втретє звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з тим самим позовом, з тих самих підстав до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги. Натомість чергова спроба виявилась успішною і ухвалою від 19 листопада 2021 року по справі №607/20133/21 судом встановлено відповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК та її підсудність Тернопільському міськрайонному суду.

З огляду на викладені обставини, оспорюваний Договір поруки №ПР від 04 березня 2021 року був укладений сторонами виключно з метою зміни територіальної юрисдикції (підсудності) даного спору з Борщівського районного суду на Тернопільський міськрайонний суд. Крім цього, неодноразове подання позовів з аналогічним предметом, з аналогічних підстав, систематичне невиконання ухвали суду щодо усунення недоліків позовної заяви, вчинення дій, спрямованих на формальну зміну підсудності спору містять ознаки зловживання представником позивача процесуальними правами, передбаченими п.2 ч.2 ст. 44 ЦПК України, є неприпустимими та суперечать завданню цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, сторона відповідача вважає, що позовна заява фізичної особи-підприємця, в особі представника - адвоката Чудопалова Ю.Ю., про стягнення заборгованості є безпідставною, не відповідає вимогам матеріального права, подана з порушенням норм процесуального права, а тому, в задоволенні позову просила відмовити.

11 січня 2022 року стороною відповідача подано зустрічний позов про визнання недійсним договору поруки №ПР від 04.03.2021, укладений між Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Договір поруки №ПР від 04 березня 2021 року є фіктивним правочином, який було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, враховуючи наступні обставини.

Так, всупереч нормам цивільного права Кредитор та Поручитель, діючи недобросовісно, на шкоду правам та інтересам ОСОБА_3 , укладенням спірного Договору поруки вирішили у своєрідний спосіб «узаконити» чинність міфічного Договору №19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг, факт існування якого, а відповідно - підставність заявлених позовних вимог, представник позивача тричі не зміг довести у судовому порядку. З огляду на те, що вказаний Договір поруки №ПР від 04.03.2021 може бути підставою для виникнення щодо ОСОБА_3 майнових зобов`язань за неіснуючим основним договором, зазначеним у Договорі поруки, тобто є таким, що безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків ОСОБА_3 , позивач за зустрічним позовом, не будучи стороною оспорюваного договору, має законне право на звернення до суду з позовом про визнання його недійсним. Приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення такого правочину є єдиним законним способом захисту позивачем ОСОБА_3 своїх майнових прав.

Згідно з положеннями розділу 1-2 спірного Договору поруки №ПР від 04 березня 2021 року, ОСОБА_4 поручилась перед Кредитором за виконання Боржником основного договору під яким сторони у п. 2.1. угоди розуміють «Договір №19-08 на надання інформаційних - консультаційних послуг від 19.08.2020 року, укладений між Кредитором та Боржником». Однак, жодним документальним доказом не стверджено існування будь-якого договору від 19 серпня 2020 року. Більше того, оригінал такого не надано суду та відповідачу ОСОБА_3 примірник вказаного договору, який є предметом судового розгляду по даній цивільній справі №607/20133/21.

Крім того, сукупність обставин щодо укладення між Кредитором та Поручителем Договору поруки на забезпечення виконання зобов`язання значно пізніше від основного договору, невжиття сторонами жодних дій, спрямованих на фактичне виконання укладеного Договору поруки, відсутність між Поручителем та Боржником на момент укладення договору поруки будь-яких родинних, ділових чи юридичних відносин суперечать правовій природі договору поруки та свідчать про фіктивність оспорюваного правочину.

Також зазначив, що виходячи із системного аналізу положень оспорюваного Договору поруки №ПР від 04 березня 2021 року, Кредитором за даним правочином виступає Агенція нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі ФОП ОСОБА_1 . Однак, в долучених до справи матеріалах відсутні докази того, що ОСОБА_1 була уповноважена Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті» на укладення та підписання будь-яких договорів, відсутні реквізити самої агенції нерухомості. Вказані обставини додатково підтверджують фіктивність намірів відповідача за зустрічним позовом та формальність укладеного правочину.

Крім того, всупереч процесуальним вимогам, представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Дзюбича В.Л. від 03 листопада 2020 року по справі №607/17142/20, вказану цивільну справу було направлено за підсудністю до Борщівського районного суду за місцем проживання відповідача ОСОБА_3 . Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А. від 18 січня 2021 року по справі №607/17142/20 позовна заява була залишена без руху, оскільки, була подана з порушенням вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а ухвалою від 10 лютого 2021 року - повернута позивачу, який не усунув вказані недоліки.

Очевидно, не погоджуючись із правовою позицією судів щодо підсудності розгляду справ та порушуючи процесуальні права ОСОБА_3 , у березні 2021 року позивач за первісним позовом укладає з ОСОБА_4 оспорюваний Договір поруки №ПР, таким чином отримуючи формальну підставу на зміну підсудності розгляду власного позову. Так, влітку 2021 року представник позивача адвокат Чудопалов Ю.Ю. вдруге звернувся з аналогічним позовом до Тернопільського міськрайонного суду, вже зазначивши однією із відповідачів поручителя ОСОБА_4 . Однак, ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Грицай КМ. від 29.06.2021 по справі №607/11115/21 позовна заява була залишена без руху, оскільки, була подана з порушенням вимог встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а ухвалою від 25.08.2021 - знову повернута позивачу, який з невідомих причин вкотре не усунув вказані недоліки. 02.11.2021 представник позивача ФОП ОСОБА_1 адвокат Чудопалов Ю.Ю. втретє звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з тим самим позовом, з тих самих підстав, до тих самих відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за надані послуги і ухвалою від 19.11.2021 по справі №607/20133/21 судом встановлено відповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК та її підсудність Тернопільському міськрайонному суду.

Таким чином, оспорюваний Договір поруки №ПР від 04 березня 2021 року був укладений відповідачами за зустрічним позовом не для досягнення реальних наслідків такого правочину, а з метою зміни територіальної юрисдикції (підсудності) даного спору з Борщівського районного суду на Тернопільський міськрайонний суд.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, постановленою без виходу до нарадчої кімнати в судовому засіданні 17 січня 2022 року, в цій справі прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки та постановлено перейти до розгляду справи в загальному провадженні, надано строк на подання відзиву на зустрічний позов та на подання відповіді на відзив, підготовче засідання відкладено на 08 лютого 2022 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 08 лютого 2022 року, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чудопалова Юрія Юрійовича до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки, передано на розгляд до Борщівського районного суду.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області Зушман Г.І. від 18 квітня 2022 року, цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2022 року, задоволено заяву про самовідвід судді Зушман Г.І. у даній цивільній справі, а справу передано в канцелярію суду для повторного визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А. від 01 серпня 2022 року, цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 09 березня 2023 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідно представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Чудопалов Ю.Ю. позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, при цьому додатково зазначив, що як сам договір на надання інформаційних-консультаційних послуг, так і акт приймання передачі виконаних робіт, знаходяться на одному аркуші паперу, тільки з різних сторін, і такі підписані відповідачкою ОСОБА_3 . Підпис ОСОБА_9 міститься на зворотньому аркуші договору, де викладено зміст акту приймання виконаних робіт. Внизу аркуша містяться реквізити сторін. Така форма документу застосовується позивачем постійно. А отже, є безсумнівним факт, що відповідач ОСОБА_9 уклала такий договір.

Поряд з тим, зазначив, що така юридична особа, як Агенція нерухомості «Тернопіль-Сіті», не є зареєстрованою у визначеному законом порядку. Дану назву використовує позивач, яка є фізичною особою - підприємцем. З огляду на що, слід вважати, що договір укладений між сторонами ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в ході судового розгляду заявлений позов підтримала та просила задоволити. При цьому, зазначила, що фактично як ФОП займається ріелторською діяльністю. Із загальнодоступних даних знаходить об`єкти нерухомості, які виставляються на продаж, після чого, усно, домовляється з продавцем щодо здійснення заходів пов`язаних з реалізацією нерухомості, тобто, шукає покупців. З приводу продажу квартири по АДРЕСА_3 особисто телефонувала до ОСОБА_7 і остання погодилась на те, що вона як ріелтор надаватиме їй послуги щодо реалізації квартири. З даного приводу між ними будь-які письмові угоди не укладалися. Саме таким чином, при зверненні до неї ОСОБА_3 , нею було запропоновано для огляду саме цю квартиру. Зазначила, що її робота, як ріелтора, включає у себе демонстрацію об`єкту нерухомості особі, яка бажає придбати квартиру. І тільки за умови придбання квартири, покупець сплачує визначену попередньо суму як винагороду, яка в кожному окремому випадку є різною. 26 серпня 2020 року нею ОСОБА_3 для огляду було запропоновано два об`єкти нерухомості, в тому числі і квартира по АДРЕСА_3 . При цьому, сторони погодили суму винагороди у розмірі 18 150 грн., що було скріплено підписом ОСОБА_3 особисто на акті приймання передачі робіт, який містився на зворотньому аркуші укладеного між ними договору. Умов договору ОСОБА_9 не виконанала після цих подій, уклавши договір купівлі продажу квартири, визначену суму винагороди не сплатила. Прокупівлю ОСОБА_9 квартири довідалася отримавши інформацію з відповідного Державного реєстру.

Щодо зустрічного позову такий не визнала. Показала, що останній був укладений з особою, яка є її знайомою. Обставини, за яких договір поруки було укладено не одночасно з основним договором пояснити не змогла, як і те, чому не висувала вимоги за таким до поручителя.

Представник відповідачки за первісним позовом та представник позивачки за зустрічним позовом, позовні вимоги позивачки ФОП ОСОБА_1 не визнав, зазначив, що такі вимоги є безпідставними, не відповідають вимогам матеріального права, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Також додатково зазначив, що ОСОБА_3 жодних договорів з Агенцією нерухомості «Тернопіль Сіті», в особі ФОП ОСОБА_1 , не укладала та відповідно не підписувала. ОСОБА_3 було підписано тільки акт приймання передачі виконаних робіт. Також зазначив, що власник квартири, яку придбала ОСОБА_3 , надала довіреність на продаж квартири від її імені, свідку ОСОБА_10 , син якої розмістив оголошення про продаж квартири на сайті Дом Ріа. Поряд з тим, просив зустрічний позов позивачки ОСОБА_3 задовольнити повністю з підстав, викладених в такому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_3 є його співмешканкою. Точного часу не пам`ятає, але на прохання ОСОБА_3 возив її в м.Тернопіль, щоб оглянути квартиру. На скільки йому відомо, оголошення про продаж квартири, ОСОБА_3 знайшла в газеті. В оголошенні був контактний телефон, на який вона подзвонила і з продавцем домовилися про зустріч. Приїхавши у місто Тернопіль, вони зустрілися із продавцем квартири і пішли її оглядати. Під час огляду квартири, були присутні ОСОБА_3 , продавець та він. Оглянувши квартиру, він пішов на вулицю, а ОСОБА_9 та інша жінка залишились. Коли виходив із квартири, в таку зайшла невідома йому жінка. На даний час йому відомо, що це була ОСОБА_11 . Також пояснив, що йому не відомо, чи ОСОБА_9 укладала будь-які договори з агенціями нерухомості.

Допитана як свідок ОСОБА_7 показала, що власницею квартири, яку придбала ОСОБА_3 , є її добра знайома, яка особисто продажем квартири не займалася. Остання проживає в Полтавській області, працює на посаді директора школи, є матір`ю двох дітей та має своє господарство, а тому, попросила зайнятися продажем її квартири в м.Тернополі, надавши відповідну нотаріально посвідчену довіреність. З метою продажу квартири розмістила оголошення про продаж такої в Дом РІА, де, для контактів, вказала свій телефону. Про розміщення оголошення, в неї є відповідна квитанція. Також пояснила, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 їй не були знайомі. З ОСОБА_3 познайомилася під час огляду квартири. Остання подзвонила до неї, повідомивши, що хоче оглянути квартиру і вони домовилися про зустріч. Точного часу коли це було, не пам`ятає. Зустрівшись у домовлений час, ОСОБА_3 оглянула квартиру, після чого повідомила, що вона мусить порадитись із чоловіком, який сидів в автомобілі. Через деякий час вона повернулася, і повідомила, що вони будуть купляти квартиру, і після цього вони розійшлися. Через короткий термін ОСОБА_3 знову до неї зателефонувала, повідомила, що хоче купити квартиру і вони домовилися про зустріч у нотаріуса. У домовлений час вони зустрілися і в нотаріуса оформили договір купівлі продажу квартири. Таким чином, з ОСОБА_3 вони зустрічалися лише два рази, перший раз під час огляду квартири, другий, під час оформлення договору купівлі продажу квартири. Також пояснила, що з агенцією нерухомості вона жодних договорів не укладала. Приблизно за два тижні до огляду квартири ОСОБА_3 , приходили люди з представниками агенції нерухомості, також оглядали квартиру, проте вони нічого не казали, чи будуть купляти квартиру, чи ні. Крім того пояснила, що після укладення договору купівлі продажу квартири з ОСОБА_3 , остання говорила, що в неї є якісь відносини із рієлтерською конторою, проте вона до цього не мала ніякого відношення.

Такі покази повністю ствердила, будучи повторно допитаною судом, в судовому засіданні в присутності позивача ОСОБА_1 , показавши, що з останньою не є знайомою, і така не була присутня при огляді ОСОБА_9 квартири.

За таких обставин, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Позивач, на підтвердження висунутих вимог, посилається на укладення між сторонами 26 серпня 2020 року договору № 19-08 на надання інформаційних-консультаційних послуг, копію якого додано до позовної заяви.

При вивченні наданої копії вищезазначеного договору встановлено, що зміст такого, включає шість розділів, які пронумеровані цифрами 1,2,3,4,5,7, та всі без виключення містяться на одному аркуші, на зворотній частині якого міститься таблиця з заголовком «Таблиця № 1 . Акт приймання-передачі виконаних робіт З нижче вказаними об`єктами нерухомості ознайомлений вперше» після чого відображені реквізити виконавця та замовника. Підпис замовника ( в даному випадку ОСОБА_3 ) проставлено у заголовку таблиці, у двох рядках таблиці, та у зазначені реквізитів сторін на зворотній стороні аркушу, де міститься текст договору.

Відповідно до ст. ст. 901, 902, 903, 905 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на що, за відсутності реквізитів та підписів сторін на аркуші, де відображено зміст договору, суд приходить до висновку, що укладення договору між сторонами у письмовій формі не відбулось.

При цьому, суд враховує норми ст. 207 ЦК України, відповідно до якої правочин, вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Доказів, які б стверджували ті обставини, що між сторонами було укладено договір саме того змісту, копія якого надана суду, і що сторони такий скріпили своїми підписами, що містяться не після змісту договору, а на зворотній його стороні, де наведено таблицю № 1, стороною позивача надано не було, не здобуто таких і ході судового розгляду.

Факт отримання примірника договору ОСОБА_3 суду не доведено.

Зміст договору не містить посилань на те, що таблиця № 1 є його складовою, а не окремим актом.

Що в сукупності, дає підстави суду дійти висновку про те, що між сторонами укладення договірних відносин у тій формі, на яку посилається позивач, не відбулось.

Поряд з тим, судом не було встановлено фактів та доказів, які б такі стверджували, що позивач ФОП ОСОБА_1 діяла саме, як уповноважена особа Агенції нерухомості «Тернопіль-Сіті».

З огляду на що, суд не вбачає підстав для задоволення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чудопалова Юрія Юрійовича, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Зустрічні позовні вимоги щодо визнання недійсним Договору поруки № ПР від 04 березня 2021 року, укладений між Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , суд знаходить такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом, оспорюваний договір було укладно ОСОБА_1 з особою, яка перебуває з нею у приятельських відносинах, поза відомом ОСОБА_3 Поручителем виступила особа, місце реєстрації якої є с. Байквці, тобто територія, яка не підпадає під юрисдикцію Борщівського районного суду Тернопільської області, що в свою чергу надавало можливість ОСОБА_1 для вирішення спірних питань діяти всупереч визначеному законом порядку тобто за місцем знаходження, а саме, шляхом звернення до Тернопільського міськрайонного суду.

Спірний договір укладено 04 березня 2021 року після спливу значного терміну з моменту укладення договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 26.08.2020р.

ОСОБА_1 жодні дії щодо пред`явлення будь-яких вимог за договором поруки не вивалися.

Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Виходячи з обставин, встановлених судом щодо укладення договору поруки № ПР від 04 березня 2021 року, укладений між Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про фіктивність такого правочину, у зв`язку з чим останній підлягає визнанню недійсним.

Виходячи з того, що вимоги за зустрічним позовм судом підлягають задоволенню, стягненню в рівних долях з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 , підлягають понесені останньою судові витрати, в сумі 992 ( дев`ятсот дев`яносто двох ) грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 203, 207, 553, 554, 626, 627, 628, 638, 639, 901, 902, 903, 905 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Чудопалова Юрія Юрійовича, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки задоволити.

Договір поруки №ПР від 04 березня 2021 року, укладений між Агенцією нерухомості «Тернопіль-Сіті», в особі фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 - визнати недійсним.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 , понесені останньою судові витрати, в сумі 992 ( дев`ятсот дев`яносто двох ) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач / відповідач за зустрічним позовом фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , юридична адреса: АДРЕСА_4 , фактична адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач / позивач за зустрічним позовом : ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідачка: ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: