АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

04 квітня 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/268/24

провадження 822/288/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Половінкіної Н.Ю., Одинака О.О.,

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія»,

боржник: ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Іщенко І. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1541 гривні 28 коп., з ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року відмовлено ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником на підтвердження своїх вимог не надано: договору про постачання електричної енергії, узгодженого сторонами та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, саме ОСОБА_1 , та/або що остання являється власником майна, орендує, користується майном, за адресою якого заявником надаються послуги постачання електричної енергії, а саме: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На дану ухвалу ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про видачу судового наказу.

Вважають, що ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року постановлена з порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що боржник не повинен бути обов`язково зареєстрованим саме за адресою надання комунальних послуг. Апелянт стверджує, що укладення договору та відкриття особового рахунку на фізичну особу споживача є підставою для нарахування плати за спожиті комунальні послуги, а їх несплата є порушенням права грошової вимоги підприємства до споживача, яка ґрунтується на невиконанні умов укладеного у письмовій формі договору.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з приписами ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Положеннями статті 165 ЦПК України визначено підстави для відмови у видачу судового наказу.

За змістом частини 4-7 статті 165 ЦПК України суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 165 ЦПК України визначено підстави для відмови у видачі судового наказу. Зокрема, п.8 ч.1 статті 165 ЦПК України регламентовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як убачається із заяви ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» про видачу судового наказу вказана адреса зареєстрованого місця проживання боржника в АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Чернівецькій області від 09 січня 2024 року, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , тобто, за іншою адресою, ніж та, за якою заявлена вимога про видачу судового наказу про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати комунальних послуг.

Крім того, ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» ні суду першої ні апеляційної інстанцій не надано договору про надання послуг з постачання електричної енергії, та інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, саме ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, суду не надано доказів, що ОСОБА_1 є власником майна, орендує, користується майном, за адресою якого заявником надаються послуги постачання електричної енергії, а саме: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 26 січня 2024 року відносно того, що із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1541 гривні 28 коп., з ОСОБА_1 , за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вказана обставина, відповідно до приписів п.8 ч.1 статті 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до приписів ч.1 статті 166 ЦПК України, яка регламентує наслідки відмови у видачі судового наказу, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене вище, ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 367, 368, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» залишити без задоволення.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 26 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Дата складання повного тексту постанови - 05 квітня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна