Дата документу 12.03.2024
Провадження № 2/334/807/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача-1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача-1 адвоката Колеснікової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовну заяву органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відібрання дитини від батьків та стягнення аліментів,

установив:

Позивач звернувся із позовом до відповідачів із позовом про відібрання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами своїх батьківських обов`язків. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з 15.08.2023 перебувають діти, які опинились у складних життєвих обставинах, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для взяття дітей на облік стала заява неповнолітнього ОСОБА_3 від 01.08.2023 про те, що він не бажає проживати з матір`ю через неналежні умови проживання та листа Запорізького міського центру соціальних служб від 14.08.2023 №1595/03-01 про наявність у родині складних життєвих обставин.

Вказані діти проживали разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько дітей ОСОБА_5 , проживає окремо від дітей за адресою: АДРЕСА_2 , вихованням та утриманням синів не займається, їх життям не цікавиться.

Під час перебування дітей на обліку з їх матір`ю неодноразово проводились бесіди профілактично-виховного характеру, вона ознайомлювалась з відповідальністю за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Здійснювалась спроба потрапити в житло, де проживають діти, проте вона виявилась невдалою, оскільки двері не відчинили, мати дітей відмовлялась надавати доступ до житла.

16.11.2023 року до відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло повідомлення поліції про вчинення неповнолітнім ОСОБА_3 насилля по відношенню до матері.

В той же день, відділом по району здійснений вихід за місцем проживання дітей та матері, за підсумками якого встановлено, що потрапити до житла неможливо через захаращеність різними речами, одягом, коробками, мотлохом, пересуватись по квартирі неможливо, умов для проживання дітей не створено. ОСОБА_6 не мав одягу за сезоном, мав неохайний вигляд, зі слідами висипу на обличчі, брудним, непідстриженим волоссям.

За результатами виходу, враховуючи те, що, згідно актів оцінки рівня безпеки дітей від 16.11.2023, їх перебування в родині є дуже небезпечним, діти були тимчасово влаштовані до КНП «Міська дитяча лікарня №5» на підставі актів оцінки рівня безпеки та розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 16.11.2023р. № 380 р «Про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у матері без позбавлення її батьківських прав».

У зв`язку із викладеними обставинами представник позивача просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник заперечили проти задоволення позовних вимог, вказавши на те, що ОСОБА_2 , створила всі залежні від неї умови для належного розвитку та виховання дітей: вийняла житло за адресою: АДРЕСА_3 , діти мають необхідний одяг, харчування (яке забезпечується також за рахунок гуманітарної допомоги). Придбані необхідні підручники та приладдя для гуманітарного та духовного розвитку дітей. ОСОБА_7 , крім загальноосвітньої школи, навчається в художньої та музикальної школах, послуги яких оплачує відповідач.

ОСОБА_2 не має шкідливих звичок, психічних розладів не виявлено, що підтверджується довідками КП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» та НКП «ОКЗ НДП» ЗОР.

Крім того, вказали на те, що якщо позивач мотивує свої вимоги необхідністю захистити дітей від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Актом потреб сім`ї від 25.01.2024. не виявлено складних життєвих ознак ні відповідача, ні дітей. Встановлено, що ОСОБА_2 потребує підтримки у виховному процесі. Але, як вказує ЄСПЛ, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Адвокат Колеснікова Т.А. у судових дебатах акцентувала увагу на те, що жодних з перелічених у статті 170 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) обставин у даній справі не встановлено, а відтак позов не підлягає задоволенню.

Відповідач-2 ОСОБА_5 відзиву на позов не надав, у судовому засіданні повідомив, що загалом не проти задоволення позову, адже він проживає із іншою родиною та не має можливості перевести до себе дітей.

Дослідивши подані сторонами докази та заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько дітей ОСОБА_5 , проживає окремо від дітей за адресою: АДРЕСА_2 , вихованням та утриманням синів не займається, їх життям не цікавиться.

ОСОБА_2 не працює, отримує пенсію, яка є єдиним джерелом її доходу.

За клопотанням представника відповідача-1 у судовому засіданні була заслухана думка дітей.

ОСОБА_3 повідомив суд, що в них із матір`ю постійно виникають конфлікти на побутовому рівні, які він пояснив тим, що мати примушує його робити те, що йому не подобається. Також вказав на те, що мати не готує їжу і вони харчуються лише раз на день у вечорі, коли мати приносить їжу з пунктів видачі гуманітарної допомоги. Проте, зберігати їжу в них не має можливості, оскільки холодильник у квартирі зламаний. ОСОБА_3 вказав, що зараз він проживає у своєї рідної сестри ОСОБА_3 та бажає залишитись там.

ОСОБА_4 повідомив суд, що мати постійно бере його із собою до пунктів видачі гуманітарної допомоги, а також вона часто підбирає речі на смітнику, що викликає у нього почуття сорому. Він вказав, що йому не подобається постійно ходити із матір`ю по пунктах видачі гуманітарної чи благодійної допомоги, і те, що мати набирає там зайвий одяг чи інші речі і несе їх додому. Зокрема, він вказав на те, що через те, що цих речей таку багато у квартирі неможливо відкрити дверцята холодильника.

ОСОБА_4 також вказав на те, що мати піклується про нього і відводить на заняття до художньої та музичної школи, проте інколи вона каже йому, що він «зброя чаклуна, яка має її вбити» і це лякає його. Зазначив, що не бажає повертатись до квартири матері і хоче жити із сестрою.

ОСОБА_3 донька відповідачів та рідна сестра ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пояснила суду, що вона не заперечує аби брати проживали разом із нею. Також вона вказала на те, що вважає ОСОБА_2 гарною матір`ю, проте вона постійно відмовляється від допомоги із прибиранням у квартирі, а сама квартира дійсно має захаращений вигляд.

ОСОБА_2 пояснила суду, що вона накопичила речі коли готувалась до народження дитини у 2014 році, проте вона втратила цю дитину через отруєння. Також заначила, що вона викладала курси макраме і тому в неї у квартирі багато книжок.

Стосовно того, що вона не готує їжу вдома, ОСОБА_2 пояснила, що її багато разів намагались отруїти, у тому числі, її донька ОСОБА_3 , а також син ОСОБА_3 , підсипаючи різні порошки, які вона неодноразово знаходила у квартирі. Крім того, ОСОБА_2 вказала, що дійсно холодильник у кватирі зламаний, проте в неї є новий у гаражі і їй потрібен час для того аби перевезти його у квартиру. Холодильник за її словами зламався приблизно півтора роки тому.

Положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, передбачено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування.

У рішенні ЄСПЛ «Мамчур проти України» зроблено висновок, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним.

Суд, заслухавши пояснення дітей та відповідача ОСОБА_2 , дійшов висновку, що її поведінка не сприяє забезпеченню розвитку дітей у безпечному, надійному і стабільному середовищі, адже відповідач сама звинувачує старшого сина у спробах її отруїти, а молодшого сина вона водить не тільки на заняття до музичної і художньої школи, але до центрів видачі гуманітарної допомоги, де проводить значний час.

Захаращення квартири є надмірним та не сприяє нормальному проживанню у ньому (речі заважають навіть відкрити дверцята холодильника). При цьому сама відповідач підтверджує той факт, що вона відмовляється від допомоги родичів у прибиранні, мотивуючи свою відмову якимись спробами родичів позбавити її права володіння цією квартирою.

Щодо доводів представника відповідача про необхідність надання допомоги ОСОБА_2 у вирішенні складних життєвих ситуацій, замість відібрання дітей, суд зазначає, що таку допомогу неможливо надати поза волею людини, натомість ОСОБА_2 не зверталась за нею та не вчиняла будь-яких активних дій щодо цього питання.

Так, дійсно вона винайняла квартиру, яка має належні умови для проживання, проте рівень її доходів явно недостатній для тривалої оренди цієї квартири, а будь-яких дій за-для приведення власного житла у нормальний стан нею не вчинено.

Щодо другого відповідача батька дітей, то судом встановлено, що взагалі не проявив жодного інтересу ані до цієї справи, ані до дітей та їхнього життя.

Ураховуючи наведене та зважаючи на пріоритет інтересів саме дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відібрання дитини від батьків та стягнення аліментів задовольнити.

Відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення їх батьківських прав.

Відібрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення їх батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.10.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін