П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2023 року у справі № 308/18099/23 (Головуючий: Данко В.Й.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2023 року ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , якій здійснюється постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом фактичного споживання електричної енергії за вказаною адресою, та оплатою виставлених рахунків TOB «Закарпаттяенергозбут», що підтверджується абонентською книжкою за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

За договором сторони взяли на себе певні права та обов`язки, в тому числі щодо постачання електричної енергії, яка обліковується через через розрахунковий засіб обліку, який улаштований за адресою споживача. Відмови від приєднання до даного договору споживачем подано не було.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті послуг за споживання електричної енергії, у ОСОБА_1 перед ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» утворилася заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 4 438,29 грн., за період з січня 2022 року року по липень 2023 року, оплату якої боржник у порядку та строки, визначені договором та ПРРЕЕ у добровільному порядку не здійснив.

Посилаючись на вказані обставини, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» просило суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 5 144,52 грн.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2023 року у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвало, ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» в особі представника Чекан В.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, у якій зазначив свої вимоги і обставини та долучив належні документи, які на думку заявника, підтверджують фактичне надання та отримання послуг електропостачання та наявність у боржника заборгованості. Фактом приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 і на неї за цією адресою відкритий особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Апеляційним судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду, зазначену в п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України (відмова у видачі судового наказу), відповідно до приписів ч. 2 ст. 369, ч. 13 ст. 7 ЦПК України без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості по наданих комунальних послугах рахується за певною адресою, що унеможливлює видачі судового наказу з особи яка є зареєстрованою по іншому місцю проживання та користується комунальними послугами за відповідною адресою, а також не додано копію договору, укладеного в письмовій формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості по вартості спожитої електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно із частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України (ст. 165 ч. 1 п. 1 ЦПК України).

Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що боржник є власником будинку або проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Натомість, згідно відповіді з ГУДМС України в Закарпатській області № 283863 від 23.10.2023, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .(а.с. 11).

Крім цього, згідно вказаної відповіді ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 26 березня 2013 року, натомість заборгованість заявником за адресою: АДРЕСА_1 починається нараховуватися з січня 2019 року, що викликає сумніви щодо можливого споживання електричної енергії за вказаною адресою особою, яка зазначена боржником.

Отже, заявником не надано доказів, якими він обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги що ОСОБА_1 є споживачем послуг заявника за адресою: АДРЕСА_1 , в силу проживання за цією адресою, або як власник будинку.

Ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування скасування не має.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 січня 2024 року.

Головуючий

Судді: