ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5061/22

Головуючий у першій інстанції Павлов В.Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/19/24

Суд у складі:

головуючого судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2023 року; час і дата складання повного його тексту: 04.01.2023, місце ухвалення м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягти з останнього на її користь аліменти на повнолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які продовжують навчання, у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.09.2022 і до закінчення ними навчання, але не більше як до досягнення доньками 23 років. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого вони мають трьох доньок: неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і повнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доньки проживають разом з позивачем. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.08.2008 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти в розмірі 1000 грн 00 коп. щомісячно на неповнолітніх на той момент дітей. 12.07.2018 рішенням цього ж суду задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Відповідач не брав і наразі не бере участі в утриманні доньок, ніколи не цікавився їхнім здоров`ям та статками. З 01.09.2020 донька ОСОБА_4 навчається на контрактній основі з денною формою здобуття освіти за рахунок фізичних осіб. З 01.09.2021 дочка ОСОБА_3 навчається за держзамовленням, але стипендії не отримує. Грошей на повноцінне життя у доньок не вистачає. Проїзд, харчування в навчальному закладі, придбання одягу, канцелярських товарів для них оплачується ОСОБА_1 з своєї невеликої зарплати, так як доньки не мають доходів. У той же час відповідач перебуває у працездатному віці і працює; інших утриманців він не має.

Оскаржуваним рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітніх доньок, які продовжують навчання,: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23.11.2022 і до закінчення (або припинення) ними навчання, але не більш ніж до досягнення ними двадцяти трьох років. Ухвалюючи це рішення, суд виходив з того, що відповідач визнав позов та що визнання ним позову не суперечить законові і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити вказане рішення і стягти з ОСОБА_2 на її користь аліменти на повнолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які продовжують навчання, у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з 23.11.2022 і до закінчення ними навчання, але не більше як до досягнення доньками 23 років. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- в оскаржуваному рішенні зазначено, що позов задоволено повністю, проте судом не вирішено про стягнення аліментів у розмірі не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Для усунення цього недоліку ОСОБА_1 направила до місцевого суду заяву про ухвалення додаткового рішення відповідного змісту, але у її задоволенні відмовлено;

- ОСОБА_1 припускає, що суд упереджено розглянув справу, не взяв до уваги перелічених у позовній заяві фактів та норм права, що потягло за собою винесення незаконного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

До 26.06.2008 сторони перебували у шлюбі, від якого вони мають доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем. Ці обставини підтверджено копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 9, 10) та копією довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 24.10.2022 № 4548 (арк. 25).

Згідно з копією довідки Державного професійно-технічного навчального закладу «Чернігівське вище професійне училище побутового обслуговування» від 15.11.2022 № 365/05-10, ОСОБА_3 навчається в ньому з денною формою навчання безкоштовно; на повному державному утриманні вона не перебуває; строк її навчання закінчується 30.06.2023 (арк. 11).

Відповідно до копії довідки Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж економіки і технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» від 16.11.2022 № 484, ОСОБА_4 навчається у цьому закладі з 01.09.2020 на денній формі навчання за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб; строк навчання закінчується 31.01.2024 (арк. 12).

04.01.2023 ОСОБА_3 подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі (арк. 52).

Аналізуючи надані докази і норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Абзац 2 ч. 2 ст. 182 цього Кодексу приписує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 6 цього ж Кодексу, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (18 років).

З наведеного випливає, що з досягненням повноліття доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратили статус дитини відносно їхніх батьків. Тому для вирішення справи не можна застосувати припис абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, суд І інстанції ухвалив його з урахуванням визнання відповідачем позову та того, що визнання ним вимог про стягнення з нього на користь позивача аліментів на повнолітніх доньок, які навчаються, у розмірі не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суперечить ч. 1 ст. 199 СК України. Крім того, апеляційний суд зазначає, що прожитковий мінімум - це соціальна гарантія, що встановлюється відповідно до бюджетного законодавства, яким не передбачено визначення прожиткового мінімуму для категорії населення «повнолітня дитина», так як такої категорії і навіть такого поняття на законодавчому рівні не існує.

Наведене у попередніх 3 абзацах та зміст ухвали у цій справі від 01.02.2023 (арк. 65) доводить апеляційний суд думки про те, що зазначаючи в резолютивній частині рішення у цій справі про задоволення (а не про часткове задоволення) позову, місцевий суд припустився описки, яку може бути виправлено в порядку ст. 269 ЦПК України.

Отож підстав для зміни оскаржуваного рішення нема; його законність перевірено у межах доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: