Справа № 591/7960/21
Провадження № 2/591/787/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Хроменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_2 , 3-х осіб: Акціонерного товариства «РВС БАНК», ОСОБА_3

про визнання іпотеки такою, що припинена

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», ОСОБА_2 , 3-х осіб: Акціонерного товариства «РВС БАНК», ОСОБА_3 про визнання іпотеки такою, що припинена і свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.12.2005 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №40, за яким йому були надані кредитні кошти в сумі 75750,00 грн. з терміном повернення кредиту до 30.11.2010 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань іпотекодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 . Зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_2 були виконані орієнтовно в 2007-2008 році, але не було вчинено дії щодо припинення іпотеки, оскільки, ОСОБА_2 вважав, що обтяження припиняються автоматично з припиненням зобов`язань.

Позивачка ОСОБА_1 в письмовій заяві поданій до суду позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність.

Відповідач АКБ «ТАС-Комерцбанк» про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, представник до суду не з`явився.

Відповідач ОСОБА_2 в письмових поясненнях наданих суду в особі свого представника адвоката Солошенко Л.Є., визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

3-тя особа: АТ «РВС Банк» про день та час розгляду справи повідомлявся належним чи ном, представник до суду не з`явився. В листі, що направлений на адресу представника відповідача ОСОБА_2 з вих.№911/22 від 20.09.2022 року зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки набув від ПАТ «Омега Банк» всіх прав за переданими йому майном (активами) та обов`язків за переданими зобов`язаннями, а всі інші права і обов`язки залишились в ПАТ «Омега Банк», державну реєстрацію припинення якого здійснено 18.11.2018 року, тобто настали обставини, визначені ст.609 ЦК України.

3-тя особа: ОСОБА_3 вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, просить суд слухати справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом при розгляді справи встановлено, що 01.12.2005 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №40, за яким йому були надані кредитні кошти в сумі 75750,00 грн. з терміном повернення кредиту до 30.11.2010 року. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань іпотекодавцями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 . Позивач та відповідач ОСОБА_2 стверджують, що кредитні зобов`язання виконано в повному обсязі в 2007-2008 роках, але відповідні платіжні документи не збереглися в зв`язку з переїздами за іншим місцем проживання та відповідач ОСОБА_2 вважав, що зобов`язання за іпотечним договором припиняються автоматично.

З інформації, що надана Національним Банком України встановлено, що АКБ «ТАС-Комерцбанк» здійснював своє перейменування та остання назва Банку є ПАТ «Омега Банк», ліцензію якого відкликано Постановою Правління Національного Банку України №437 від 06.07.2015 року та прийнято рішення про ліквідацію банку, а також в з`язку з тим, що на виконання плану врегулювання створено ПАТ Товариство «Перехідний банк «РВС Банк», який є правонаступником активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями, який в подальшому набув статусу ПАТ «РВС Банк», а АТ «РВС Банк» є правонаступником ПАТ «РВС Банк».

АКБ «ТАС-Комерцбанк» здійснював своє перейменування та остання назва Банку є ПАТ «Омега Банк», ліцензію якого відкликано Постановою Правління Національного Банку України №437 від 06.07.2015 року та прийнято рішення про ліквідацію банку, а також в з`язку з тим, що на виконання плану врегулювання створено ПАТ Товариство «Перехідний банк «РВС Банк», який є правонаступником активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями, який в подальшому набув статусу ПАТ «РВС Банк» направив до суду письмові пояснення, з яких слідує, що ПАТ «РВС Банк» не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Листом від 08.09.2022 року за вих.№12133 Білопільський ВДВС у м. Суми Пн-Сх МРУ Міністерства юстиції (м.Суми) повідомив, що виконавчі документи, де стороною (боржником) є ОСОБА_2 на виконання до відділу не надходили.

Листом від 02.09.2022 року Сумський ВДВС у Сумському районі Пн-Сх МРУ Міністерства юстиції (м.Суми) повідомив, що виконавчі документи, де стороною (боржником) є ОСОБА_2 на виконання до відділу не надходили, виконавчі провадження не проводились.

Листом від 02.09.2022 року Зарічний ВДВС у м. Суми Пн-Сх МРУ Міністерства юстиції (м.Суми) повідомив, що згідно відомостей АСВП виконавчі провадження, де стороною є ОСОБА_2 чи виконавчі документи про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 на виконанні у відділі не перебувають.

Листом від 30.08.2022 року Ковпаківський ВДВС у м. Суми Пн-Сх МРУ Міністерства юстиції (м.Суми) повідмив, що згідно відомостей АСВП виконавчі провадження, де стороною є ОСОБА_2 чи виконавчі документи про звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання у відділі не перебували та не перебувають.

З Інформації з Єдиного реєстру боржників від 28.08.2022 року за параметрами запиту ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Згідно листа від 05.09.2022 року Національного Банку України - документи по кредитному договору №40 від 01.12.2005 року, що укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 перехідному банку не передавались та в Архіві НБУ відсутні.

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» листом від 08.09.2022 року повідомило відповідача ОСОБА_2 та направило кредитний звіт, з якого слідує, що інформація щодо запитуваного кредитного договору №40 від 01.12.2005 року відсутня.

Оскільки, кредитодавця АКБ «ТАС-Комерцбанк» ліквідовано, правонаступник ПАТ «РВС Банк» не заперечує проти задоволення позовних вимог, а суду представлено всі належні, допустимі, достовірні докази відсутності боргу ОСОБА_2 за кредитним договором №40 від 01.12.2005 року, існують всі підстави для задоволення позову.

Правове обгрунтування задоволення позовних вимог.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено правові підстави для її припинення, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до статті 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Факт припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником визнаний банком-правонаступником ПАТ «РВС Банк». Цю обставину, як і відсутність у ПАТ «РВС Банк» фінансових та майнових претензій до позичальника підтверджені письмовими поясненнями, наданими суду. Тому з огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, по суті є правомірними позовні вимоги про визнання зобов`язань за іпотечним договором припиненими.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (п.15 Договору іпотеки).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як слідує з викладених норм матеріального права та кредитного договору (п.11), останнім строком на повернення кредитних коштів було визначено 30.11.2010 року, а тому право на звернення до суду за стягненням боргу чи зверненням стягнення на предмет іпотеки у кредитодавця виникло 01.12.2010 року та могло бути реалізовано до 30.11.2013 року.

Як слідує з документів наданих до суду, жодних виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2 в органах державної виконавчої служби не існувало та не існує з цього приводу, з чого слідує висновок, що ОСОБА_2 дійсно в повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором №40 від 01.12.2005 року.

Оскільки зі спливом строку позовної давності кредитодавець втрачає право вимоги щодо повернення суми кредиту, в разі наявності такого боргу, то строки пред`явлення кредитором вимог до боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 257, 267 ЦК України. Тобто, стаття 257 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою, а пропуск строку позовної давності тягне за собою відмову в задоволенні позовних вимог, якщо б такі були заявлені кредитодавцем.

З викладеного слідує, що сплив строків пред`явлення кредитором вимоги до боржника має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним зобов`язанням і додатковим зобов`язанням, а також припинення таких зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена в Постнові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2018 року в справі №522/407/15-ц, в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року в справі №711/4556/16-ц, в справі №910/16461/16 від 14.02.2018року.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

АТ «РВС Банк», як правонаступник активів (включаючи права за договорами забезпечення) та обов`язків за вимогами кредиторів за переданими зобов`язаннями, не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а також вказав, що набув від ПАТ «Омега Банк» всіх прав за переданими йому майном (активами) та обов`язків за переданими зобов`язаннями, а всі інші права і обов`язки залишились в ПАТ «Омега Банк», який 18.11.2018року ліквідовано та здійснено державну реєстрацію припинення ПАТ «Омега Банк», тобто настали обставини, визначені ст.609 ЦК України

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).

Посвідчивши іпотечний договір, нотаріус наклав заборону відчуження квартири. Це відповідає пункту 15 іпотечного договору, згідно з яким при його посвідченні нотаріус накладає таку заборону до моменту повного виконання зобов`язань позичальником перед іпотекодержателем за кредитним договором.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Матеріально-правові вимоги позивача у цивільній справі мають бути спрямовані на захист його прав, свобод чи інтересів, порушених або оспорюваних відповідачем, а не третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Згідно з частиною другою статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

З огляду на це, враховуючи процесуальний статус учасників справи, а також наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки існують підстави ухвалити рішення, яким необхідно зняти заборону відчуження квартири та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.257, 266, 267, 391,593, 598 ЦК України, ст. 17 Закону України «про іпотеку», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити.

Визнати припиненим договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 від 01 грудня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., що зареєстрований в реєстрі з №6558.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО