Житомирський апеляційний суд
Справа №935/234/24 Головуючий у 1-й інст. Янчук В.В.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Талько О.Б., Микитюк О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №935/234/24 за заявою керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради про забезпечення позову у справі за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради до Житомирської обласної військової адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2024 року, постановлену під головуванням судді Янчук В.В. в м. Коростишів,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради звернувсь до суду з позовом, у якому просив:

- усунути Коростишівській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 20.01.2020 №47 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення»;

- усунути Коростишівській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.03.2020, зареєстрованого в реєстрі за №3948, який укладено між Житомирською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 ;

- усунути Коростишівській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004;

- усунути Коростишівській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004;

- усунути Коростишівській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов`язання ОСОБА_1 винести за межі прибережної захисної смуги водного об`єкта розташовані на земельній ділянці площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004 наступні будівлі та споруди: будівля №4 площею забудови 118 кв.м., будівля №6 площею забудови 328 кв.м., будівля з навісом №7 площею забудови 491 кв.м., будівля №8 площею забудови 12 кв.м., будівля з навісом №9 площею забудови 110 кв.м., будівля №10 площею забудови 67 кв.м., будівля №11 площею забудови 67 кв. м., будівля №12 площею забудови 67 кв. м., частина будівлі №5 площею забудови 713 кв.м., частина будівлі №2 площею забудови 9 кв.м., 7 альтанок загальною площею забудови 88 кв.м (в тому числі альтанка №1 площею забудови 6 кв.м., альтанка №2 площею забудови 32 кв.м., альтанка №3 площею забудови 5 кв.м., альтанка №4 площею забудови 8 кв.м., альтанка №5 площею забудови 8 кв.м., альтанка №6 площею забудови 14 кв.м., альтанка №7 площею забудови 15 кв.м), що відображені у висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 08.12.2023 №2029/2030/2302-2311/23-25 у кримінальному провадженні №0000460 від 30.08.2023.

У лютому 2024 року керівником Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради подано заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що на розгляді Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа №935/234/24 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради до Житомирської обласної військової адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки. Зазначає, що спірна земельна ділянка площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004 розташована в межах прибережної захисної смуги, а тому з огляду на положення Земельного та Водного кодексів України належить до земель водного фонду. Вказує, що ОСОБА_1 , як особа, яка наразі володіє спірною земельною ділянкою водного фонду зобов`язана усунути Коростишівській міській ОТГ в особі Коростишівської міської ради перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном шляхом повернення земельної ділянки площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004. Зазначає, що 19.03.2020 за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку. Стверджує, що ОСОБА_1 наразі може вчиняти будь-які правочини щодо спірної земельної ділянки. Вказує, що у разі відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб, її поділу, надання дозволів на забудову, буде неможливим або істотно ускладненим виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора, а також захист порушених інтересів держави і суспільства. Вважає, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004 забезпечить реальний захист інтересів держави у разі задоволення позову прокурора.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2024 року заяву керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004 що належить ОСОБА_1 , та заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії з нею, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відсутні підстави для накладення арешту та визначеної судом першої інстанції заборони. Зазначає, що прокурор не надав жодних доказів на обґрунтування своєї заяви, оскільки наміру відчужувати майно ОСОБА_1 не мала й не має. Вказує, що поданий позов прокурор визначив як позов немайнового характеру, що виключає забезпечення позову шляхом арешту майна. Стверджує, що поданий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що виключає вжиття заходів забезпечення позову цивільним судом, оскільки після купівлі нерухомого майна ОСОБА_1 зареєструвалась як фізична особа-підприємець і здійснювала господарську діяльність на спірній земельній ділянці та ТОК «Чарівне озеро». Зазначає, що оспорюване судове рішення не є співмірними із позовними вимогами. Звертає увагу на те, що позовні вимоги прокурора зводяться до того, що частина спірної земельної ділянки накладається на водоохоронну зону, а тому накладення арешту та заборона вчиняти дії стосовно всієї земельної ділянки не є вмотивованою і не є співмірною із заявленими позовними вимогами. Вказує, що суд першої інстанції вийшов за межі заяви про забезпечення позову, оскільки прокурор просив лише накласти арешт на земельну ділянку, вимоги про заборону вчиняти певні дії, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника не просив. Враховуючи викладене просить скасувати ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

27 березня 2024 року на електронну адресу суду від виконуючого обов`язки керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що спірна земельна ділянка площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004 розташована в межах прибережної захисної смуги, а тому з огляду на положення Земельного та Водного кодексів України належить до земель водного фонду. Вказує, що використання відповідачем земельної ділянки, яка не може перебувати в приватній власності порушує інтереси держави та суспільства, природоохоронний режим використання території і може призвести до незворотних наслідків для екологічної ситуації, що потребуватиме вжиття додаткових заходів до забезпечення захисту екологічних прав. Зазначає, що 19.03.2020 за ОСОБА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на спірну земельну ділянку, а тому остання може вчиняти будь-які правочини щодо спірної земельної ділянки. Вказує, що такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на спірну земельну ділянку забезпечить реальний захист інтересів держави у разі задоволення позову прокурора. Зазначає, що чинними нормами ЦПК України не передбачено будь-яких застережень щодо неможливості накладення арешту в немайновому позові. Вказує, що характер спору і зміст позовних вимог стосується правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,7000 га, з кадастровим номером :17:000:0004 та як наслідок вирішення питання про повернення даної спірної земельної ділянки. Зазначає, що доводи представника відповідача про те, що суд першої інстанції вийшов за межі заяви прокурора є надуманими.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо меж розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян (держави), правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 13 ч.ч.1, 3 ЦПК України).

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки вийшов за межі вимог заяви.

Виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради просив вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004.

Керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради не ставив питання про накладення заборони державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії із земельною ділянкою площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника.

Відтак, доводи представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права і вийшов за межі вимог заяви про забезпечення позову є обґрунтованими та прийняті до уваги.

Щодо суті вимог заяви про забезпечення позову.

З виділених матеріалів цивільної справи №935/234/24 вбачається, що 24 жовтня 2017 року між державою Україна в особі Житомирської обласної державної адміністрації, в особі Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно п.1 якого орендодавець на підставі розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 16.02.2016 №35 «Про надання земельних ділянок, поновлення договорів оренди землі, продаж земельних ділянок, припинення право постійного користування земельними ділянками, припинення дії договорів оренди землі, затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, надання дозволів на розроблення проектів землеустрою, технічної документації із землеустрою, проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, надання згоди на поділ земельних ділянок, передачу в суборенду та укладання додаткової угоди» надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0,7 га для рекреаційного призначення, категорія земель землі рекреаційного призначення, кадастровий номер земельної ділянки :17:000:0004, яка знаходиться на території м. Коростишів Житомирська область, в межах Коростишівської міської ради Коростишівського району Житомирської області.

Згідно п. 8 договору, договір укладено до 16 лютого 2026 року.

Згідно розпорядження Житомирської обласної державної адміністрації №47 від 10.01.2020 «Про розпорядження землями державної власності несільськогосподарського призначення» вирішено продати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,7 га, кадастровий номер :17:000:0004 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення на території Коростишівської міської ради Коростишівського району.

19 березня 2020 року між Житомирською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно п.1.1. якого продавець на підставі розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 20.01.2020 №47 зобов`язується передати за плату, а покупець оплачує і приймає у власність земельну ділянку площею 0,7 га, кадастровий номер :17:000:0004 розташовану на території Коростишівської міської ради Житомирської області. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №357062382 від 05.12.2023, 19 березня 2020 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,7 га з кадастровим номером :17:000:0004. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 25.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його.

Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Саме по собі накладення арешту на об`єкт нерухомого майна без наміру власника його відчужити жодним чином не впливає на правовий статус цих прав і на права і законні його інтереси.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, Верховний Суд, зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У справі, що переглядається, встановлено, що у січні 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради до Житомирської обласної військової адміністрації, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності, повернення земельної ділянки.

Підставою для звернення до суду з позовом у даній справі слугувало те, що відведення у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки відбулось з грубим порушенням вимог законодавства, а саме ст. ст. 19, 20, 58, 59, 60-62, 83, 84, 116 Земельного кодексу України та ст. ст. 1, 4, 88 - 90 Водного кодексу України, оскільки надана у приватну власність спірна земельна ділянка знаходиться в прибережній захисній смузі, тобто належить до земель водного фонду.

Відтак, предметом спору у даній справі є повернення земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :17:000:0004, площею 0,7000 га, що знаходиться в адміністративних межах Коростишівської міської ради Житомирської області, щодо якої судом першої інстанції обґрунтовано застосовані заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Викладені заявником мотиви для скасування цих заходів не дають підстав для їх задоволення, адже стосуються саме предмету позовних вимог прокурора, які до даного часу не розглянуті по суті.

Поряд із цим в апеляційній скарзі не наведено аргументів і доводів які гарантують добровільне повернення відповідачем земельної ділянки водного фонду у випадку задоволення позову прокурора.

Таким чином, потреба у заходах забезпечення позову не відпала й на даний момент є актуальною.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність арешту на спірну земельну ділянку порушує права ОСОБА_1 як власника земельної ділянки так і користувачів вказаної земельної ділянки відхиляються колегією суддів, оскільки прокурор оскаржує та просить усунути перешкоди власникові державі в особі Коростишівської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою площею 0,7000 га з кадастровим номером :17:000:0004, шляхом її повернення державі в особі Коростишівської міської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 , отже, володіння цим нерухомим майном не може вважатись мирним та безспірним. При цьому, відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно залишається у його власності, а можливість ним розпоряджатися обмежується лише на певний час.

Не заслуговують на увагу твердження представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відсутність доказів того, що заявник вчиняє дії, які свідчать про вжиття заходів, спрямованих на невиконання рішення суду, оскільки реєстрація на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку, створює реальну можливість для її подальшого відчуження на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставними аргументи відповідача про те, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки, враховуючи предмет спору, саме накладення арешту на спірну земельну ділянку має на меті гарантувати виконання можливого рішення суду. Вжиття заходів забезпечення позову спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та на постанову Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №755/5333/20 щодо застосування заходів забезпечення позову є неправильними, оскільки предметом спору у справі №915/870/18 було стягнення грошових коштів, а у справі №755/5333/20 визнання недійсним договору позики та договору іпотеки, у справі, що переглядається предметом спору є повернення земельної ділянки водного фонду.

Згідно правових висновків викладених у пункті 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 заволодіння громадянами та юридичними особами землями з обмеженим оборотом всупереч вимогам Земельного кодексу України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель з обмеженим оборотом (водного і лісового фонду) вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду сформульовані у постановах від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц, у постанові від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц (п.70), у постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (п. 80), у постанові від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (п. 96) та у постанові від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц (п. 45).

Власник земельної ділянки з обмеженим оборотом може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (абзац п`ятий пункту 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, пункт 99 постанови Великої Палати Верховного суду від 11.09.2019 у справі №487/10132/14, пункт 46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №372/1684/15).

З огляду на те, що під час вирішення питання про законність вибуття з володіння територіальної громади спірної земельної ділянок остання може бути поділена, об`єднана чи відчужена на користь третіх осіб, що може потягнути за собою зміну предмета спору чи ініціювання нового спору, обраний прокурором захід забезпечення позову є вірним, який цілком відповідає вимогам ч. 2 ст. 149 ЦПК України щодо мети забезпечення заявлених прокурором вимог.

За таких обставин, накладаючи арешт на спірну земельну ділянку, що передбачає заборону розпоряджатися нею до набрання судовим рішенням законної сили або до зняття заборони, а в разі потреби права користування нею, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що можливість розпорядження землею та вибуття земельної ділянки з володіння ОСОБА_1 може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, заявлений захід забезпечення позову в повній мірі відповідає обставинам справи й підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини ухвали вказівки про заборону державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника, а в решті підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 29 лютого 2024 року змінити, виключити з резолютивної частини ухвали вказівки про заборону державним реєстраторам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, в тому числі і реєстрацію (перереєстрацію), пов`язану з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власника.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 04 квітня 2024 року.

Головуючий

Судді