ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2629/24 Справа № 175/1555/22 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 лютого 2020 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де водій автомобіля марки ЗАЗ Daewoo Т13110 , д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ Daewoo Т13110 , д.н.з. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП не була застрахована.

23.10.2020 Позивач через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 30.09.2021 року Відповідачу надіслано ухвалу суду у кримінальній справі № №208/5396/21. 06.06.2022 р. отримано лист від Відповідача, яким повідомлено про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно ухвали суду від 16.08.2021 у кримінальній справі №208/5396/21 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Вважає відмову Відповідача щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі безпідставною та такою, що грубо порушує права Позивачів на відшкодування шкоди, передбаченої Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказує, що в самій ухвалі суду від 16.08.21 р. у кримінальній справі №208/5396/21 зазначено, що Позивач повідомив суду про відшкодування моральної шкоди. Винуватцем не відшкодовано Позивачу витрати на лікування, шкодування шкоди, заподіяної тимчасовою та стійкою втратою працездатності. Відтак, оскільки ОСОБА_2 відшкодовано Позивачу лише моральну шкоду, на відповідача покладається обов`язок відшкодувати витрати понесені на лікування, відшкодування шкоди, заподіяної тимчасовою та стійкою втратою працездатності.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 5 440.10 грн - відшкодування витрат понесених на лікування; стягнути з відповідача на користь позивача 944.60 грн - відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності; стягнути з відповідача на користь позивача 85 014.00 - відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності; стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Моторно (транспортного) страхового бюро України (, адреса: Русанівський бульвар, 8, м. Київ, а/с 272, індекс 02002), про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто із Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, в розмірі - 5440 грн. 10 коп.; суму страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності - 944 грн. 60 коп.; суму страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності, в розмірі - 85014 грн., а всього разом 91398 (дев`яносто одна тисяча триста дев`яносто вісім) гривень 70 копійок.

Стягнуто із Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь на користь держави судовий збір в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 16.02.2020 року, приблизно о 19.50 годині, у темний час доби, при включеному міському електроосвітленні, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ЗАЗ - DAEWOO Т13110» державний знак « НОМЕР_1 », зі швидкістю 40 км/год здійснював рух в м. Кам`янське по вул. Романківській зі сторони вулиці Леонтовича в напрямку вул. Бузкова, по автодорозі, яка має двосторонню організацію руху, по одній смузі руху в кожному напрямку. При русі у темну пору доби водієві Сороці, необхідно було уважно стежити за розвитком дорожньої обстановки та її можливими змінами, вибирати швидкість руху транспортного засобу таким чином, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, а при виявленні пішохода, що рухається в попутному йому напрямку по проїжджій частині дороги, необхідно було вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2., 12.3 Правил дорожнього руху Україну. В порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним легковим автомобілем «ЗАЗ - DAEWOO Т13110» р.н. « НОМЕР_1 », рухаючись по вул. Романківській в м. Кам`янське, проявляючи злочинну недбалість, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на смузі руху керованого ним транспортного засобу пішохода, що рухався по проїзній частині, та застосувати гальмування або здійснити безпечний об`їзд пішохода, продовжував керування автомобілем не змінюючи параметрів руху, своєчасно гальмування не застосував та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який рухався у попутному з ним напрямку вздовж правої частини дороги по ходу руху автомобіля. В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пішоходу Оплачко заподіяні тілесні ушкодження.

Згідно виписки № 1110 із медичної карти стаціонарного хворого КНП КМР «МЛШМД» встановлено, що ОСОБА_1 знаходивсь на стаціонарному лікуванні з 16.02.2020 по 21.02.2020 з діагнозом: сполучена травма; відкрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; забій рани голови; забої, садина голови, тулуба, кінцівок; забій грудної клітини; закрити перелом латеральної кісточки правого надп`ятково-гомілкового суглобу.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.08.2021 кримінальне провадження № 0000294 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст. 286 ч.1 КК України, закрито. Звільнено ОСОБА_2 на підставі ст. 46 КК України від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Судом встановлено, що автомобіль марки «ЗАЗ - DAEWOO Т13110» державний знак « НОМЕР_1 », яким керував водій ОСОБА_2 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

23.10.2020 ОСОБА_1 через свого представника ТОВ «ЮК «Відшкодування» звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 06.06.2022№ 3-01а/11341 МТСБУ відмовило позивачу ОСОБА_1 у відшкодуванні шкоди через відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки згідно ухвали суду від 16.08.2021 у кримінальній справі №208/5396/21 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала: зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки .

Частинами 2, 5 статті 1187 ЦК України, школа, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п.24.1.ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Відповідно до статті 25 Закону Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Згідно п. 26.2. ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Встановлено, що відповідно до виписки №1110 із амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 , виданої КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське, копія якої додана до матеріалів справи, позивачу були призначені для лікування відповідні медичні препарати.

Копії чеків надані позивачем суду на підтвердження понесених ним витрат на придбання медичних препаратів на суму 5440,10 грн., які були придбані ним за призначенням лікаря, відповідають вимогам ст.24 Закону.

Також, встановлено, що відповідно до виписки №1110 із амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 , виданої КНП КМР «МЛШМД» м. Кам`янське, вбачається, що потерпілий ніде не працює та перебував на лікарняному з 16.02.2020 по 21.02.2020. Кількість робочих днів за вказаний період складає 5 дні (17.02.2020, 18.02.2020, 19.02.2020, 20.02.2020, 21.02.2020),

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню.

Крім того, з наданої позивачем виписки із амбулаторної картки КНП Кам`янської міської ради « ЦПМСД № 3» від 20.08.2023, вбачається, що ОСОБА_1 з 22.07.2020 по 10.06.2021 встановлено другу групу інвалідності.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що позовна вимога позивача щодо відшкодування шкоди пов`язану із стійкою втратою працездатності підлягає задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановивши характер правовідносин сторін, дійшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданим доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: