Справа № 548/1269/24
Провадження № 2-о/548/42/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

у складі : головуючого судді Коновод О.В.,

за участю секретаря судового засідання Манжос Т.В.

представника заявника- адвоката Юрченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, за участю заінтересованої особи: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області

ВСТАНОВИВ:

27.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року .

В обґрунтування заяви зазначив, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( далі - заявник ), в серпні 2020 року звернувся до Хорольського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області із клопотанням про оформлення йому паспорта громадянина України.

Проте рішенням Хорольського районного сектору УДМС в Полтавській області від 02.09.2020 року за №5339-943/5339-20 йому було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Підставою для відмови слугувала відсутність відповідних документів та інформації, що підтверджують належність заявника до громадянства України та факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року.

Також в квітні 2024 року заявник звернувся до Кременчуцького відділу УДМСУ в Полтавській області зі зверненням стосовно перевірки належності/неналежності його до громадянства України.

На вказане звернення заявником також було отримано відмову від 02.05.2024 року з тих самих підстав.

Адвокатом Юрченко А.В. було подано адвокатський запит до Центрально-Південного Міжрегіонального УДМС України з метою отримання отримання копії заяви форми N1, а також інформації щодо можливості видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорта громадянина України у формі ІД-картки.

На вказаний запит було надано копію заяви про видачу паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року. Також адвокатом отримано відмову в документуванні заявника паспортом громадянина України з тих самих підстав.

В зв`язку з цим заявник вимушений звернутись до суду із вказаною заявою за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст 126, 133, 135 СК України №3 від 16.03.2017 року заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Полонічево Ємельчинського району Житомирської області. Актовий запис про народження заявника складений 20.11.1956 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Житомирської області за №60( копія витягу додається ).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання заявника від 11.08.2020 року за №02-25/557 останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 15.07.1999 року і по теперішній час ( копія додається ).

Згідно довідки Козельщинського районного сектору ГУ ДСНС України у Полтавській області від 14.03.2017 року №90 від 14.03.2017 року 04.09.2011 року в житловому будинку покійної дружини заявника ОСОБА_2 виникла пожежа, під час якої було знищено особисті речі та документи останніх ( копія довідки та відповіді ДРАЦС додається ).

Згідно виписки з погосподарської книги заявник із сім`єю вибули з домогосподарства в селі Михайлики Козельщинського району Полтавської області в листопаді 1991 року в село Біївці Лубенського району Полтавської області ( оригінал додається ).

Як вбачається зі свідоцтв про народження дітей заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останнього вказано їхнім батьком.

Крім того, згідно архівної довідки від 23.10.2023 року №01-07/222 з лютого 1990 року по жовтень 1991 року заявник працював у колгоспі Жовтень село Михайлики Козельщинського району Полтавської області.

Згідно заяви про видачу паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року ( копія додається ) заявником було отримано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 від 29.12.1977 року. Як було вказано вище, під час пожежі паспорт заявника було знищено.

Таким чином вказані документи є такими, що підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року з метою встановлення його належності до громадянства України та в подальшому отримання паспорта громадянина України.

Ухвалою суду від 31.05.2024 провадження по справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.

Заявник та його представник в судовому засіданні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Управління державної міграційної служби України в Полтавській області просила вирішити заяву на розсуд суду, при цьому вказавши що фактично для заявника має юридичне значення встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в серпні 2020 року звернувся до Хорольського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Полтавській області із клопотанням про оформлення йому паспорта громадянина України.

Проте рішенням Хорольського районного сектору УДМС в Полтавській області від 02.09.2020 року за №5339-943/5339-20 йому було відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.

Підставою для відмови слугувала відсутність відповідних документів та інформації, що підтверджують належність заявника до громадянства України та факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року або на 13.11.1991 року.

Також в квітні 2024 року заявник звернувся до Кременчуцького відділу УДМСУ в Полтавській області зі зверненням стосовно перевірки належності/неналежності його до громадянства України.

На вказане звернення заявником також було отримано відмову від 02.05.2024 року з тих самих підстав.

Адвокатом Юрченко А.В. було подано адвокатський запит до Центрально-Південного Міжрегіонального УДМС України з метою отримання отримання копії заяви форми N1, а також інформації щодо можливості видачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорта громадянина України у формі ІД-картки.

На вказаний запит було надано копію заяви про видачу паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року. Також адвокатом отримано відмову в документуванні заявника паспортом громадянина України з тих самих підстав.

В зв`язку з цим заявник вимушений звернутись до суду із вказаною заявою за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст 126, 133, 135 СК України №3 від 16.03.2017 року заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Полонічево Ємельчинського району Житомирської області. Актовий запис про народження заявника складений 20.11.1956 року Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Житомирської області за №60( копія витягу додається ).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання заявника від 11.08.2020 року за №02-25/557 останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 15.07.1999 року і по теперішній час ( копія додається ).

Згідно довідки Козельщинського районного сектору ГУ ДСНС України у Полтавській області від 14.03.2017 року №90 від 14.03.2017 року 04.09.2011 року в житловому будинку покійної дружини заявника ОСОБА_2 виникла пожежа, під час якої було знищено особисті речі та документи останніх ( копія довідки та відповіді ДРАЦС додається ).

Згідно виписки з погосподарської книги заявник із сім`єю вибули з домогосподарства в селі Михайлики Козельщинського району Полтавської області в листопаді 1991 року в село Біївці Лубенського району Полтавської області ( оригінал додається ).

Як вбачається зі свідоцтв про народження дітей заявника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 останнього вказано їхнім батьком.

Крім того, згідно архівної довідки від 23.10.2023 року №01-07/222 з лютого 1990 року по жовтень 1991 року заявник працював у колгоспі Жовтень село Михайлики Козельщинського району Полтавської області.

Згідно заяви про видачу паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року ( копія додається ) заявником було отримано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 від 29.12.1977 року. Як було вказано вище, під час пожежі паспорт заявника було знищено.

Таким чином вказані документи є такими, що підтверджують факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року з метою встановлення його належності до громадянства України та в подальшому отримання паспорта громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до розділу 2 п. 7 пп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР ( за наявності документів, що підтверджують зазначений факт ); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20.

Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Факт постійного проживання заявника на території України станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року підтверджується доказами, доданими до вказаної заяви.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, станом на 24 серпня 1991 року по даний час, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) , представник заявника: адвокат Юрченко Аліна Валентинівна ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3560 видане радою адвокатів Полтавської області 21 липня 2020 року, юридична адреса: АДРЕСА_3 ) за участю заінтересованої особи: Управління державної міграційної служби України в Полтавській області (код ЄДРПОУ: 37829297, адреса знаходження: вул. Пушкіна,63 м. Полтава ) про встановлення факту постійного проживання на території України, - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 24 серпня 1991 року по даний час.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.09.2024 року.

Суддя : О.В. Коновод