Справа № 559/658/24
Провадження № 2/559/340/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 квітня 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Рижко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області № 126 від 27.02.2024, у будинку за вказаною адресою зареєстровано троє осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . ОСОБА_2 його син, на даний час зареєстрований за вказаною адресою, хоча фактично з 1995 року і по даний час в зазначеному будинку не проживає. Місце його проживання і перебування йому не відоме, оскільки з ним не спілкується понад 12 років, він не телефонує, особисто не приїжджає та ні з ким із рідних родинних відносин не підтримує. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.02.2024 року № 8, складений Мирогощанською сільською радою за участю сусідів, відповідач по місцю реєстрації у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 1995 року. Відповідач участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не приймає, його особистих речей в будинку немає.

У зв`язку з тим, що відповідач за вказаною адресою не проживає, у нього, як у власника виникають проблеми із користуванням та розпорядженням даним майном, надмірною оплатою комунальних послуг та отриманням житлової субсидії. Оскільки син відмовився від ідентифікаційного номера по релігійних переконаннях, це унеможливлює зняття його з реєстрації місця проживання у Центрі надання адміністративних послуг за заявою власника. Тому змушений звернутись до суду.

ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04 березня 2024 року, відкрито провадження у справі. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (виклику) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники.

Позивач ОСОБА_1 , згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило.

За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 362740843 від 22.01.2024 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області № 126 від 27.02.2024, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано троє осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.02.2024 року № 8, складений Мирогощанською сільською радою за участю сусідів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 по місцю реєстрації у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 1995 року (а.с. 8).

Згідно відповіді Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №203/02-27 від 29.01.2024, позивачу відмовлено у знятті з реєстрації ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю переліку документів, які відповідають умовам зняття реєстрації місця проживання.

ІV. Норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України).

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Прокопович проти Росії»).

Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Таким чином права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією із підстав зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд враховує, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрованим у будинку, що належить позивачу, у ньому не проживає з 1995 року, а тому є таким, що втратив право користування житлом. Так як будь-яких письмових домовленостей між сторонами стосовно користування житловим будинком за вказаною адресою не існує, вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки порушуються його права, як власника будинку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 03 березня 2000 року Дубенським МРВ УМВС)

Суддя: