Справа №751/7922/23
Провадження №2/751/132/24
19 січня 2024 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.
при секретарі Курач В.С.,
pозглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну спpаву за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
В с т а н о в и в:
15.09.2023 року представник позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (далі ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ») адвокат Капля А.С. звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 13 121 грн. 30 коп. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесених судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.01.2020 року між ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №81/20-Т/О, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Зазначає, що 23.10.2020 року о 15 год 10 хв. ОСОБА_1 в м. Одеса по вул.Чорноморського козацтва, 68/70, керуючи т/з AUDI Q7, д.н.з. НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка рухалася попереду. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальних збитків, власнику автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 завдано матеріальні збитки у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який склав 50 269,58 грн.
Зазначає, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.01.2021 року у справі №751/8043/20 відповідача визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Посилається, що відповідно до страхового акту №006.02681220-1 від 04.11.2020 р. позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та виплатив власнику автомобіля Mitsubishi Outlander суму страхового відшкодування у розмірі 50 269,25 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ «ТАС» (приватне), згідно полісу № АО/6577665 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 130 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 0,00 грн.
Вказує, що позивач звернувся до ПАТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату суми сплаченого страхового відшкодування, яке здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля 0,33, в сумі 37 148,12 грн. Вважає, що оскільки позивач сплатив страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля Mitsubishi Outlander, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 50 269,25 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням, а страховою компанією ПАТ «СГ «ТАС» в порядку регресу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 37 148,12 грн., то на підставі ст.ст. 22, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, за виключенням суми перерахованої страховою компанією, в розмірі 13 121,30 грн. та понесені судові витрати.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.11.2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
19.01.2024 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Позивач в судове засідання не викликався. В позовній заяві зазначають, що у разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, просять проводити розгляд справи без участі позивача.
Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог ч. 6, п. 3 ч. 8, п.12 ст. 128 та ч.ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).
Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 23.10.2020 року о 15 год. 10 хв. в м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68/70, керуючи транспортним засобом AUDI д.н.з. НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалася попереду. При дорожньо-транспортній пригоді автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. (а.с.14-15)
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, тому відносно нього складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 083930 за ст. 124 КУпАП.
Постановою Новозаводського районного суд м. Чернігова від 12.01.2021 року справа №751/8043/20, провадження №3/751/226/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с.16)
В результаті ДТП, було пошкоджено автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , цивільно-правова відповідальність якої, застрахована в ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №81/20-Т/О від 15.01.2020 року. (а.с.6-10)
Як вбачається з страхового акту №006.02681220-1 від 04.11.2020 року (а.с.32), ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23.10.2020 року, страховим випадком і виплатило потерпілій страхове відшкодування у розмірі 50 269,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №60154200 від 05.11.2020 року. (а.с.33)
З відповіді на адвокатський запит Вих№902 від 26.04.2023 року наданої АТ «СГ «ТАС», вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля AUDI д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , на дату дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6577665 від 12.11.2019 року. Франшиза, згідно ОСОБА_5 , становить 0 грн. На підставі заяви ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» від 10.01.2020 року про виплату суми сплаченого страхового відшкодування, АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля 0,33, в сумі 37 148,12 грн. (а.с.35)
Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 ЦК України.
Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, - п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).
За нормами ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, вина відповідача ОСОБА_1 , у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 23.10.2020 року, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , власнику якого позивачем було здійснено страхове відшкодування, була встановлена постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 12.01.2021 року і додатковому доказуванню не підлягає.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.28 вказаного Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі 759/7787/18, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до п.22.1 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених в страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.36.6 ст. 36 вказаного Закону страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Стаття 993 ЦК України визначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Отже, страховик відповідальної особи, яка винна у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) на підставі ст.1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Згідно вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Враховуючи викладене, саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у цивільній справі №227/2996/16-ц від 11 грудня 2019 року, системний аналіз ст. 1194 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV дає підстави вважати, що страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками (втрати, яких зазнала, або витрати на відновлення, яких зробила або мусить зробити потерпіла особа) і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (у разі наявності такої різниці) відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Отже, відповідальність ОСОБА_1 за шкоду, завдану позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, обмежується різницею між фактичним розміром шкоди (реальними збитками) і сумою відшкодування, яку страховик міг відшкодувати позивачеві згідно з умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «АТ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виплатило потерпілій стороні, власнику автомобіля Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , суму страхового відшкодування в розмірі 50 269,25 грн. (фактичний розмір відновлювального ремонту), а страховик відповідача, ПАТ «СК ТАС», в порядку регресу сплатило позивачу страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля 0,33, в сумі 37 148, 12 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), завданої внаслідок ДТП підлягає стягнення з відповідача на користь позивача. (а.с.32, 33, 35)
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, дня нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує зокрема, 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років для інших легкових КТЗ.
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 02.11.2020 року вих.№8047, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Mitsubishi Outlander д.н.з. НОМЕР_1 , складає - 0,33. (а.с.23)
Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи ненадання відповідачем доказів на спростування позовних вимог, суд приходить до висновку, що різниця між фактичним розміром шкоди (розмір страхового відшкодування, виплачений позивачем) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням, виплаченою ПАТ «СГ «ТАС» в порядку регресу позивачу), завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка становить: 50 269,25 грн. 34 469,66 грн. = 13 121,30 грн., підлягає стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ».
Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. (а.с.3), які на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» майнову шкоду заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 13 121 (тринадцять тисяч сто двадцять одну) грн. 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Новозаводським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий).
Повний текст рішення суду виготовлений 19.01.2024 року.
Головуючий - суддя О. Г. Деркач