Провадження №2/751/155/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача О. Г.

при секретарі Курач В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу,-

В С Т А Н О В И В :

26.12.2023 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Чернігівгаз» (далі - АТ «ОГС «Чернігівгаз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу за період з 01.02.2022 року по 30.11.2023 року у розмірі 5 079,71 грн. та стягнення сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідачі є споживачами послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Чернігівгаз», з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 . Зазначають, що взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних ситем (далі Кодекс ГРМ) та Типовим договором розподілу природного газу (далі - Договір), затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824. Цей Договір відповідно до п.3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Посилаються, що пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пунктом 1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов Договору розподілу природного газу (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема: надання підписаної споживачем заяви-приєднання; та/або сплата рахунка Оператора ГРМ; та/або документальне підтвердження споживання природного газу.

Фактом приєднання відповідачів до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є: споживання природного газу, документально підтверджене витягом з електронного реєстру платежів та відомістю зняття показів лічильника.

За умовами п.2.1 розділу II Договору Оператор ГРМ зобов`язаний надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, в строки та в порядку, визначені цим договором. Відтак, за Договором відповідачі зобов`язані виконувати його умови та несуть передбачену Законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, розмір і умови оплати якого передбачені розділом VI Договору. При цьому, відповідно до положень пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Вказують, що правовідносини між сторонами підпадають під дію Закону України «Про житлово-комульні послуги», відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 якого, споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комульні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Отже, вважають, що відповідачі являються споживачами у розумінні Закону України «Про житлово-комульні послуги», Кодексу ГРМ, своїх обов`язків по оплаті за розподілений їм природний газ не виконують, у зв`язку з чим, станом на 01.12.2023 року виникла заборгованість, за період з 01.01.2022 року по 30.11.2023 року, що становить 5 079,71 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості по особовому рахунку.

Крім того, зазначають, що в червні 2023 року АТ «Чернігівгаз» зверталось до суду про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з розподілу природного газу, і 21.06.2023 року Новозаводським районним судом міста Чернігова було винесено судовий наказ, який ухвалою суду від 19.07.2023 року було скасовано за заявою боржника. Оригінал платіжного доручення про сплату судового збору на суму 268,40 грн. знаходиться в матеріалах справи №751/4592/23.

В обґрунтування вимог посилаються на ст.ст. 11, 13, 509, 525, 526, 530, 610-612, 625 ЦК України, Закон України «Про житлово-комульні послуги», Кодекс газорозподільних систем.

Оскільки відповідачі послуги з розподілу природного газу за період з 01.02.2022 року по 30.11.2023 року добровільно не сплатили, просять стягнути вказану суму в примусовому порядку та стягнути сплачений судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.01.2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

26.02.2024 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві. Зазначає, що 15.07.2021 року АТ «ОГС «Чернігівгаз» було складено Акт про припинення газопостачання та розподілу природного газу та опломбовано вхідний кран в закритому положенні за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Покази лічильника на дату складання акту становлять 16039,98. Посилається, що вказаний акт свідчить, що позивачем з 15.07.2021 року за їх адресою, послуги газопостачання та розподілу природного газу не надаються взагалі.

Вказує, що відповідно до Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом (побутовим споживачем) за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року. Оскільки їх фактичний обсяг споживання природного газу складає нуль, то нарахування за послуги розподілу природного газу є незаконним.

Посилається, що неодноразово повідомляли позивача, про те, що на протязі тривалого періоду, ними не споживається газ та послуги з його розподілу взагалі, та зверталися в усній формі з проханням вирішити питання, щодо незаконного нарахування плати за не надану послугу з розподілу природного газу, яке вирішено не було.

Вважає позов необгрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавста, в тому числі Закону України «Про захист прав споживачів».

До відзиву на позов відповідачем надано копію Акту про припинення (обмеження) газопостачання та розподілу природного газу споживачу від 15.07.2021 року та копію про свідоцтва смерть ОСОБА_1

06.03.2024 року представником позивача за довіреністю Склярець Н., було подано відповідь на відзив (з додатками), в обгрунтування яких посилається на обставини зазначені в позові. Крім того, наполягає, що нарахування за послуги з розподілу природного газу відповідачу проводяться відповідно до вимог Кодексу ГРМ та Типового договору розподілу природного газу, із урахуванням п.4 гл.6 роз. VI Кодексу ГРМ (із урахуванням змін внесених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1659 від 12.09.2023 року), із застосуванням мінімального розміру річної замовленої потужності на 2023 рік. Вказує, що твердження відповідача про те, що оскільки фактичного споживання природного газу немає, то нарахування плати за послуги розподілу природного газу незаконне, не підтверджується ніякими нормативними документами. Звертає увагу суду, що відповідно до вимог п.9 гл.6 роз.VI Кодексу ГРМ - припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом. Вказує, що відповідач не звертався із письмовою заявою про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Просить задовольнити позовні вимоги, викладені в позовній заяві про стягнення боргу за послуги розподілу природного газу в повному об`ємі.

06.03.2024 року, разом з запереченнями на відзив, представником позивача за довіреністю Склярець Н., було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій, зазначає, що в зв`язку з тим, що відповідачем надано копію свідоцтва про смерть відповідача ОСОБА_1 , просить уточнити прохальну частину позовної заяви, виклавши її в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «ОГС «Чернігівгаз» заборгованість за послуги розподілу природного газу за період з 01.02.2022 року по 30.11.2023 року у розмірі 5 079,71 грн. та стягнути сплачений судовий збіу у розмірі 2 684,00 грн.

15.03.2024 року відповідачем ОСОБА_2 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що не погоджується повністю із наведеними аргументами у відповіді та заперечує проти задоволення позову АТ «Чернігівгаз». Наполягає, що діями позивача з опломбування вхідного крану в закритому положенні, його взагалі позбавлено доступу до отримання послуги з розподілу природного газу, що підтверджується актом про припинення газопостачання та розподілу природного газу від 15.07.2021 року. Вважає, що позивачем грубо порушені його права передбачені абз.3 ч.2 ст.17, п.16 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наголошує, що ними взагалі не споживався газ, та не отримувались послуги з його розподілу протягом тривалого часу, про що позивачу відомо і з чим він погоджується. Посилається, що з приводу вирішення вказаного питання мирним шляхом, неодноразово звертався до позивача в усній формі, адже його мати ОСОБА_1 , з якою укладався договір, будучи інвалідом 1-А групи (хвороба Паркінсона) не могла написати письмову заяву про розірвання договору з позивачем або надати йому відповідну довіреність, на розірвання Договору. В зв`язку з вище викладеним просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 8 Конституції України визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ч. 1 ст. 9 Конституції України).

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Судом встановлено, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 807 від 19 червня 2017 року, зі змінами згідно постанови № 942 від 04 червня 2019 року, АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» є оператором газорозподільної системи, має відповідну ліцензію на здійснення послуг з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області.

З матеріалів справи вбачається, що власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_2 від 08.01.2024 року (а.с.46)), в якому також зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №19303 від 03.11.2019 року (а.с.20), інформацією Управління адміністративних послуг ЧМР №09-05/225 від 12.01.2024 року (а.с.35) та відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління ДМС України в Чернігівської області від 08.01.2024 року з 27.04.2000 року. (а.с.37)

Отже, ОСОБА_2 є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються АТ «ОГС «Чернігівгаз», з відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з електронного реєстру платежів та відомістю зняття показників лічильника. (а.с.21, 22-23)

Згідно Акту про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу, складеного 15.07.2021 року АТ «ОГС «Чернігівгаз» побутовому абоненту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 припинено газопостачання та опломбовано вхідний кран в закритому положенні R33333518 шляхом перекриття крану на стояку. Причина відключення витік газу. Покази лічильника на дату складання акту 16039,98. (а.с. 47)

Згідно розрахунку заборгованості за послуги за розподіл (доставку) природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість відповідно до обсягу споживання природного газу за період з 01.02.2022 року по 30.11.2023 року складає 5 079,71 грн. (а.с.6), яка відповідачем не погашена. (а.с.6)

21.06.2023 року Новозаводським районним судом міста Чернігова видано судовий наказ по справі №751/4592/23 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь стягувача АТ «ОГС «Чернігівгаз» заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2022 року по 30.04.2023 року у розмірі 4 789,67 грн, а також судового збору у розмірі по 134,20 грн. з кожного.

19.07.2023 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова по справі №751/4592/23 вище зазначений судовий наказ скасовано та роз`яснено АТ «ОГС «Чернігівгаз» право звернутися до суду із заявленими вимогами в порядку позовного провадження. (а.с.27-28)

Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494, (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Відповідно дост. 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем.

Відповідно до п. 4 гл. 1 роз. І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цьогоКодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи.

Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з п. 5 гл. 2 роз. І Кодексу ГРМ взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог гл. 3 роз.VІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 гл. 3 роз. І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові, а також суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному врозділі VI цього Кодексу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу (далі-Договір), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року №2498, який у відповідності до п.1.1 є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. . (а.с.7, 8-18)

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем. (п.1.2 Договору)

Відповідно до п. 1 гл. 3 роз. VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та п.1.3. Договору визначено, що Договір розподілу газу є договором приєднання, який укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Фактом приєднання відповідача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є часткова оплата за послуги з розподілу природного газу, що підтверджується витягом з електронного реєстру платежів та відомість зняття показників лічильника. (а.с. 21, 22-23)

За умовами укладеного договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та оплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені Договором.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. (абзац 11 пункту 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ)

Як вбачається з матеріалів справи, з 15.07.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , газопостачання припинено, про що свідчить універсальний Акт про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу, складений 15.07.2021 року, даний факт не заперечується позивачем. (а.с.47) При цьому, вказаний Акт має відмітку саме в частині припинення газопостачання, а не розподілу природного газу.

Аналіз наведених вище правових норм та обставини справи дають підстави вважати, що позивачем доведено факт приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, оскільки відповідач отримував послуги з постачання природного газу, а тому, відповідно, отримував і послуги з розподілу природного газу, що підтверджується витягом з електронного реєстру платежів та відомістю зняття показників лічильника.

З приводу доводів відповідача про те, що він не отримував взагалі послуг з розподілу природного газу в оспорюваний період, так як газопостачання за спірною адресою припинено, а тому не є споживачем послуг з доставки природного газу, суд вважає, що дане твердження спростовується наступним.

Постановою НКРЕКП від 07.10.2019 року № 2080 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем та до Типової форми договору, згідно з якими з 01.01.2020 року запроваджено новий порядок розрахунків за послуги з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

З 01.01.2020 року розділено оплату за природний газ на оплату за газ, як товар та оплату за послугу з його розподілу.

Відповідно до п.1.1 Договогу, послуга з розподілу природного газу - послуга Оператора ГРМ, яка надається Споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного Споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача.

Пунктами 6.1, 6.2 розділу VI Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Тариф, встановлений згідно з п.6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ (абзац другий та третій пункту 6.6 розділу VI Договору).

Пунктом 1 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ встановлено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Для кожного споживача річна замовлена потужність визначається окремо, залежно від обсягу споживання природного газу об`єктом за попередній газовий рік.

Відповідно Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року (п. 4 гл. 1 розділ І Кодексу ГРМ)

Пунктом 6.3 розділу VI Договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідногого Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. (абз.2 п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ)

Згідно п.2 гл.6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Пунктом 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, для нового споживача та/або його об`єкта, що має фактичний період споживання природного газу менший ніж дев`ять місяців (крім об`єктів споживачів, що не є побутовими), або за умови відсутності споживання природного газу споживачем та/або його об`єктом протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність споживача (його об`єкта) визначається Оператором ГРМ за замовчуванням на рівні:

39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі;

126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі;

314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1659 від 12.09.2023 року внесено зміни до Кодексу ГРМ, якими встановлено з 01.10.2023 року Оператором ГРМ визначати мінімальний розмір річної замовленої потужності на 2023 рік (без перерахунку попередніх періодів) відповідно до пунктів 2, 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ з урахуванням змін, внесених цією постановою, побутовими споживачами, яким на день набрання чинності цією постановою припинено газопостачання/опломбовано газове обладнання.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, для цілей визначення мінімального річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до цього пункту Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 куб.м.

Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до Договору розподілу природного газ, та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. (п.9 гл.6 розділу VI Кодексу ГРМ)

Отже, виходячи із зазначених правових норм, що регулюють дані спірні правовідносини у відповідача наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу до моменту припинення дії Типового договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від газорозподільної мережі позивача. Як вбачається із матеріалів справи, Договір між сторонами не розірвано, відповідач не звертався до позивача із відповідною письмовою заявою про розірвання Договору та остаточного припинення розподілу газу і докази на підтвердження зворотнього, суду не надав.

Твердження відповідача, про те, що він неодноразово звертався до позивача про врегулювання спору мирним шляхом, суд оцінює критично, оскільки Кодексом ГРМ чітко визначено, що розірвання Договору відбувається за письмовою заявою споживача. Посилання на те, що Договір було укладено з його матір`ю ОСОБА_1 , а вона в силу свого захворювання (є інвалідом Першої-А групи) не могла написати письмову заяву про розірвання Договору з позивачем або надати йому довіреність для його розірвання, суд розцінює як намагання відповідача уникнути відповідальності, оскільки ОСОБА_2 є рівноцінним споживачем послуг які надав позивач.

Крім того, правовідносини між споживачем та постачальником газу підпадають під дію Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання телової енергії, постачання гачої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 та ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з приписами ч. 1ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Стаття 509 ЦК України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, суд приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, ОСОБА_2 перебуває у правовідносинах з АТ «ОГС «Чернігівгаз», як з оператором ГРМ, з доступу до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його газифікованого об`єкта. Відтак, за Типовим договором відповідач зобов`язаний виконувати його умови та несе передбачену Законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань.

Наведений процесуальний обов`язок - здійснювати оплату за надані позивачем послуги з розподілу природного газу, відповідачем не виконано та не надано доказів, що договір розірвано чи він звертався із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відтак, послуги з розподілу природного газу він отримував та має сплатити їх вартість згідно з розрахунком, який ним не спростований.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем у належний спосіб.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених належними доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язання з оплати вартості послуг з розподілу природного газу не виконав, чим порушив умови договору розподілу природного газу, який не розірваний у передбачений законом спосіб, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі як такий, що доведений в суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 2 435,90 грн. (а.с.5), та 268,40 грн. сплачені за подачу заяви про видачу судового наказу по справі №751/4592/23, просять стягнути 2684,00 грн., які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352-354 ЦПК України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2494, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільни кодексом України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Чернігівгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газопровідної системи «Чернігівгаз» (р/р НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», , МФО 300647) заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 01.02.2022 року по 30.11.2023 року у розмірі 5 079 (п`ять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газопровідної системи «Чернігівгаз» (р/р НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Оператор газопровідної системи «Чернігівгаз» (місцезнаходження: 14021, м.Чернігів, вул.Любецька, 68, , (р/р р/р НОМЕР_4 в АТ «Ощадбанк», , МФО 300647 для стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу; р/р р/р НОМЕР_5 в АТ «Ощадбанк», для відшкодування судового збору).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду виготовлений 05.04.2024 року.

Головуючий - суддя О. Г. Деркач