РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1140/23

Провадження №2/568/18/24

09 січня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючої судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 адвоката Вишковської В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя померла вирішила розпорядитись своїм майном на випадок смерті та залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах. Однак звернувшись до приватного нотаріуса Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Гордійчука Вадима Івановича, свідоцтво про право на спадщину було оформлено лише щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.07.2023 року.

Щодо права на земельну частку (пай), приватний нотаріус Гордійчук В.І. виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2023 року, відповідно до якої, вважає, що нотаріальна дія не може бути вчинена, у зв`язку з відсутністю у спадкоємців сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ №0187200, реєстраційний номер 15389, виданого на підставі розпорядження голови Радивилівської РДА від 06.12.2000 року за №522 на ім`я померлої ОСОБА_3 .

Оригінал сертифікату про право на земельну частку серія РВ №0187200 було втрачено. Через втрату правовстановлюючого документу позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та успадкувати право на земельну частку (пай), що належала їх матері. У зв`язку із зазначеним вони змушені звернутися до суду з метою захисту своїх прав.

17.08.2023 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального провадження.

25.10.2023 року справу було призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Вишковська В.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що померлій ОСОБА_3 належала земельна частка (пай) з земель КСП «Нива» у розмірі 2,46 га на підставі сертифікату серія РВ №0187200, як члену КСП «Нива» на час видачі останньому державного акту на землю. Видача сертифікату вже після смерті ОСОБА_3 жодним чином не впливає на її право на земельну частку, отримане за життя та яке перейшло до спадкоємців позивачів по справі. Через відсутність оригіналу сертифікату у спадкоємців, останні позбавлені свого права на спадкування земельної частки та про таке порушене право дізналися у травні 2023р., коли їм нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Від Козинської сільської ради сільської ради Дубенського району Рівненської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи. 09.10.2023 року відповідач подав до суду відзив, у якому вказує, що ОСОБА_3 не набувала права на земельну частку (пай) за сертифікатом, оскільки останній набула вже після смерті шляхом додаткового розпаювання земель КСП «Нива», а тому зазначене право не може бути успадковане. Крім цього, позивачі пропустили строк позовної давності. На підставі зазначеного просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно даних копії свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 , виданого 07.07.1998 року Козинською сільською радою Радивилівського району, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №33 (а.с. 9 ).

Відповідно до заповіту, затвердженого 25.06.1998 року та посвідченого секретарем Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області, зареєстрованого в реєстрі за №60, ОСОБА_3 заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с. 10).

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №67118787 від 03.11.2021 року, було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі № 68578901, номер у нотаріуса 237/2021, після смерті ОСОБА_3 (а.с. 43).

Згідно наданої суду копії спадкової справі після смерті ОСОБА_3 , спадкоємцями, які звернулися за прийняттям спадщини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Спадкування здійснювалося за заповітом. Так, свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видане на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Однак, згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2023 року, виданої приватним нотаріусом Гордійчуком В.І., ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю у спадкоємців сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РВ № 0187200, реєстраційний №15389, виданого на підставі розпорядження голови Радивилівської РДА від 06.12.2000 року за №522 на ім`я померлої ОСОБА_3 (а.с. 11, 44).

Відповідно до листа № 461/0/06-22 від 21.10.2022 року, виданого ОСОБА_1 . Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області встановлено, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Радивилівської РДА від 06.12.2000 року за №522 видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0187200, реєстраційний № 15389 (а.с. 12).

Згідно довідки, виданої Козинською сільською радою Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_3 належала земельна ділянка згідно зі схемою розпаювання земель КСП «Нива» Радивилівського району Рівненської області, на земельні частки, в масиві 23, ділянка № НОМЕР_2 (а.с. 13).

Згідно копії газети «Прапор перемоги» встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ № 0187200, реєстраційний № 15389, на ім`я ОСОБА_3 було втрачено (а.с. 14).

З Розпорядження голови районної державної адміністрації «Про внесення змін до паювання земель колективної власності КСП «Нива» від 06.12.2000 року №522, ОСОБА_3 як пропущеного члена, було включено до списку для паювання земель колективної власності за рахунок додаткових земель, які передано з резервного фонду у колективну власність на отримання сертифікатів на право на земельну частку(пай) (а.с. 67)

Відповідно до протоколу №4 засідання комісії КСП «Нива» від 25.03.2000р. вбачається, що ОСОБА_3 , було включено у списки на одержання земельного сертифікату членів КСП «Нива» як помилково пропущену (а.с. 68,69).

З витягу з протоколу №2 зборів уповноважених КСП «Нива» від 23.03.2000 р., вбачається, що ОСОБА_3 включено в списки на отримання земельного сертифікату, як члена КСП «Нива» який був помилково пропущений (а.с. 70).

З листа № 29-17-0.2-5769/2-23 року від 21.11.2023 року, встановлено, що ОСОБА_3 не включена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства згідно додатка 1 до державного акту на право колективної власності на землю серії РВ 00017 від 20.04.1995 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Нива» Радивилівського району. Водночас, згідно запису №15389 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), відповідно до розпорядження голови Радивилівської районної державної адміністрації від 06.12.2000 року №522, за громадянкою ОСОБА_3 зареєстрований сертифікат серії РВ № 0187200 на площу 2,46 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натура (на місцевості).

Тобто з матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 набула права на земельну частку (пай), оскільки була членом КСП «Нива», однак помилково була пропущена в списках, що підтверджується наявними матеріалами справи.

З узагальнень судової практики Верховного суду України «Про практику розгляду судами земельних спорів» від 01.09.2003 року, право на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акту на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження до цих списків, а з моменту передачі державного акту про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого він є, що у даному випадку відбулось 20.04.1995 року.

Відповідно п.24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється нормами ЦК України, у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п.2 Указу Президента України про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємством і організаціями» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Отже, хоч ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до моменту реєстрації сертифікату про право на земельну частку (пай), вона набула це право з дня видачі державного акту на право колективної власності, тобто 20.04.1995 року, з моменту передачі землі в колективну власність, адже на той момент вона була членом КСП «Нива» та помилково не була внесена до списків, що згодом було виправлено самим КСП «Нива».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Також у відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_3 набула майнове право на земельну частку ( пай), то відповідно, і спадкоємці, позивачі у справі, набули відповідне право в порядку спадкування.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Сертифікату на право на земельну ділянку ( пай); реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 ЗУ " Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власниками земельних часток ( паїв)" від 05.06.2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 дійсно була власником сертифіката на земельну частку (пай) від серія РВ № 0187200 реєстраційний №15389, відповідно до якого вона була власником земельної частки (паю) КСП «Нива» на території колишнього Радивилівського району Рівненської області, виданого на підставі рішення голови Радивилівської районної державної адміністрації від 06.12.2000р., середній розмір якої становить 2,46 умовних кадастрових гектарів. Зазначений сертифікат було втрачено, що позбавляє позивачів, як спадкоємців, оформити свої спадкові права на зазначене право спадкодавця, яке входило до складу спадщини.

Суд також приходить до висновку про безпідставність вимог відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки позивачі про порушене своє право на спадкування земельної частки дізналися у травні 2023р. після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачі не мають змоги отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права на земельну частку (пай), підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст. 12, 263-265, 268, 273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Козинської сільської ради Дубенського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) в рівних частках право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, з земель КСП «Нива», на території колишнього Радивилівського району Рівненської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0187200, реєстраційний №15389, виданого на підставі рішення голови Радивилівської районної державної адміністрації від 06.12.2000р., в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17.01.2024 року.

Суддя О.М. Делалова