Справа № 473/930/24
РІШЕННЯ

іменем України

"04" квітня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М.

за участі секретаря Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Вознесенська міська рада Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання його мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . З часу смерті батька відкрилась спадщина, яка складається з частки квартири АДРЕСА_2 . Спадщину після смерті батька прийняла його мати ОСОБА_2 , яка проживала разом з померлим на день його смерті та була зареєстрована разом з батьком за однією адресою.

Однак, спадщину після смерті батька мати заявника прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових справ.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати заявника ОСОБА_2 померла. З часу смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі з прийнятого, але юридично не переоформленого права власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту на спадкове майно ні батько, ні мати заявника не залишили.

З метою реалізації свого права на спадщину після смерті матері, а саме, на квартиру заявник звернувся до нотаріальної контори однак, приватний нотаріус роз`яснила, що неможливо вчинити нотаріальну дію, в зв`язку з неможливістю встановити факт прийняття спадщини його матір`ю після смерті батька.

Зважаючи на неможливість оформити спадкові права на квартиру, заявник звертається до суду щодо встановлення факту, який має юридичне значення, а саме факту постійного проживання разом із спадкодавцем матір`ю ОСОБА_2 на час відкриття спадщини (смерті батька). Оскільки в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факт постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою від 23 лютого 2024 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, від представника заявника адвоката Бінько М.А. надійшла заява, в якій вона вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько заявника - ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме частку квартири АДРЕСА_3 , яка належала останньому відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 23.02.2012 року Вознесенською міською радою Миколаївської області.

Спадщину після смерті батька прийняла його дружина і матір заявника - ОСОБА_2 , яка проживала разом з померлим на день його смерті та була зареєстрована за вказаною вище адресою.

Мати заявника хоча і прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, в силу приписів ч.3 ст.1268 ЦК України, проте не оформила належним чином своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на цілу квартиру АДРЕСА_3 ( 1/2 частка належала спадкодавці відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 23.02.2012 року Вознесенською міською радою Миколаївської області, частка успадкована після смерті чоловіка - ОСОБА_3 )

Після смерті матері з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Омельчук І.М. звернувся її син - ОСОБА_1 .

Проте, належним чином оформитись у спадкових правах після смерті матері в нотаріальному порядку заявник позбавлений можливості, оскільки отримав відмову приватного нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії, в зв`язку з неможливістю встановлення факту прийняття спадкодавицею спадщини після смерті свого чоловіка - ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що причиною відмови нотаріуса є відсутність даних щодо реєстрації місця проживання спадкодавця ОСОБА_3 на час його смерті у Відділі ведення реєстру територіальної громади міста Вознесенська (повідомлення за № 4096/01/05/07 від 27.09.2023 року), через закінчення терміну зберігання документів (понад шість років з дня зняття з місця реєстрації)..

В судовому засіданні було також встановлено та підтвердилося дослідженими письмовими доказами, що мати заявника ОСОБА_2 постійно проживала разом зі свої чоловіком ОСОБА_3 на час його смерті, а саме: довідка КП «Вознесенське МБТІ» від 29.09.2023 року за № 1287, згідно якої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_4 ; копією довідки - характеристики, виданої КП «Жилсервіс», з якої вбачається, що наймачем квартири АДРЕСА_4 , ще до її приватизації, був ОСОБА_3 ; копією договору про користування електричною енергією № 212218 від 30.12.2009 року, згідно якого споживачем, на ім`я якого відкрито особовий рахунок на квартиру є ОСОБА_3 .

Обумовлені докази підтверджують той факт, що спадкодавець ОСОБА_3 , постійно проживав за спірною адресою з часу набуття у власність даного нерухомого майна, оскільки відповідно до вимог діючого на той час Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду право на приватизацію квартири мали громадяни, які постійно проживали та були зареєстровані у вказаній квартирі) та до своєї смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Абзацом 1 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття

спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При зверненні заявника до нотаріуса з питання оформлення спадкових прав після померлої матері ОСОБА_2 , йому було відмовлено в зв`язку з тим, що відсутнє документальне підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її чоловіка ОСОБА_3 .

Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавиці.

Приймаючи до уваги, що заявник позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом з її чоловіком ОСОБА_3 на час відкриття спадщини.

Таким чином, вимоги заявника є доведеними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 265, 315 ЦПК України, ст.1218, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Вознесенська міська рада Миколаївської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Вознесенську Миколаївської області, на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар