РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі: судді Кузнєцова Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його користь моральну шкоду в сумі 500 000 грн., завдану протиправними діями щодо нарахування та виплати щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 року по справі № 240/12191/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано протиправними дії Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3 160,00 грн.; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, недоотриману частину щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 р. у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги становить 8 306,00 грн. Позивач вказує, що згадані кошти поступили йому на рахунок тільки 11.04.2023 року та, що б захистити свої права він потратив майже 2 роки. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу спричинені душевні і фізичні страждання, які виразились у погіршенні стану здоров`я. Вказані переживання спричинили ОСОБА_1 систематичний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям образи, розгубленості, тривоги, порушення сну, що вплинуло у кінцевому випадку на взаємовідносини з оточуючими людьми.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 04.09.2023 року у зазначеній справі відкрито провадження та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння саме Центром йому моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, приниження його честі і гідності та наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями Центру, вини Центру в її заподіянні та доказів, що є передумовою відшкодування моральної шкоди. Окрім цього, представник звертав увагу, що в окремих документах, на які посилається позивач, вказано, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини, стан здоров`я позивача є наслідком отриманих в 2014 році травм під час служби в зоні АТО. Вина Центру у захворюваннях позивача відсутня. За змістом відзиву, лише факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду по справі №240/19056/21 не може бути доказом того, що Центр завдав позивачу моральної шкоди.

Суд, вивчивши й дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 в період з 30 липня 2014 року по 10 жовтня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. Крім цього, позивач має третю групу інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, а також право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни (а.с. 15, 16, 18, 19).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 року у справі №240/12191/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено: 1) визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3 160,00 грн.; 2) зобов`язано Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити позивачу, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, недоотриману частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, яка з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги, становить 8 306,00 грн. (а.с. 21-28).

11.04.2023 року на рахунок ОСОБА_1 на виконання рішення суду зараховані кошти в сумі 8 306,00 грн., підтвердженням чого є відомості з виписки по картковому рахунку (29).

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у разі встановлення факту реального заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання такої шкоди.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявності моральної шкоди; протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

З огляду на вказані норми матеріального права при зверненні з позовом про відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні такою посадовою особою своїх повноважень, позивач повинен довести не лише протиправність поведінки відповідача, а й факт заподіяння моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Доказуванню підлягає факт завдання особі моральної шкоди, в чому така моральна шкода знайшла вираз, в якій грошовій формі чи в якій матеріальній формі особа оцінює завдану їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2021 року у справі № 296/3139/20 (провадження № 61-1086св21) у подібних правовідносинах зроблено висновок про те, що у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на спричинення йому Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат моральної шкоди, яка полягала в погіршенні його стану здоров`я, систематичному емоційному стресу, котрий супроводжувався почуттями образи, розчарування, розгубленості, тривоги, відчуття залишення на призволяще його державою, яку позивач захищав. Систематичні переживання призвели до порушення сну, підвищений тиск, з`явились головні болі тощо. На захист порушених прав позивач витратив майже два роки. ОСОБА_1 вказував у позовній заяві на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року в справі №240/12191/21, яким визнано протиправність дій відповідача.

При цьому, сам по собі факт визнання рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року в справі №240/12191/21 протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги не свідчить про наявність заподіяння шкоди позивачу. Подібні висновки містяться, зокрема, в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 243/5118/19 (провадження № 61-213св20), від 12 квітня 2019 року у справі № 686/10651/18 (провадження № 61-305св19), від 25 листопада 2019 року у справі № 686/22462/18 (провадження № 17648св19), від 31 липня 2019 року у справі № 686/22133/18 (провадження № 10591св19).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що факт визнання дій відповідача протиправними при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі 3 160,00 грн. хоча і створює одну зі складових частин для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду, проте самостійною підставою для відшкодування такої шкоди бути не може.

Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадової особи суду та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Подібні висновки зробив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18 (пункт 28).

Будь-яких доказів заподіяння позивачу саме моральних страждань поведінкою відповідача у справі, крім загального опису таких страждань у позові, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок протиправності дій та у подальшому бездіяльності відповідача, позивач суду не надав. Зокрема, у документах, які додав до позову ОСОБА_1 , немає посилання на відповідні обставини. У матеріалах справи відсутні також докази звернень позивача до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та відповідей останнього.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

На переконання суду, задоволення адміністративного позову, а отже визнання порушеного права, є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

.

Належним чином встановивши обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Окремо суд зауважує, що ним не встановлено тотожність сторін, предмету та підстав позову у справі №295/11825/23 зі справою № 295/11824/23, рішення по якій набрало законної сили, що могло бути підставою для закриття провадження у справі згідно з положеннями статті 255 ЦПК України.

Із огляду на викладене та керуючись ст.ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, адреса: м. Житомир, вул. Чуднівська, 105 .

Дата складання повного рішення суду 17.01.2024.

Суддя Д.В. Кузнєцов