Справа № 634/1219/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Малаховської І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гаркушиної Я.С.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 214/8563/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в порядку спрощеного позовного провадження,

Установив:

Короткий зміст позовних вимог.

1. Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22999,38 за кредитним договором б/н від 03.09.2011 року станом та судові витрати.

2.07 лютого 2024 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення позовних вимог. Згідно уточнених позовних вимог представника позивача просить суд стягнути з відповідача на корить АТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 12909,72 грн. ( 8606,48 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4303,24 грн. заборгованість за пенею). До заяви долучено розрахунок заборгованості станом на 30.06.2022 р. складає 22499,38 грн., з яких борг за кредитом 8606,48 грн., та за відсотками 13 892,90 грн.

Аргументи учасників справи.

3.В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_2 03.09.2011 звернулась до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 03.09.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується письмово у заяві. Заявою відповідач підтвердив також той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення.

Відповідно до заяви б/н від 03.09.2011 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 15000,00

ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 22.01.2024 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 12909,72 грн. ( 8606,48 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 8606,48 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту , 4303,24 грн. заборгованість за пенею)

4.Від представника відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме відповідач користувалася кредитною картою, а саме розраховувалася нею, знімала з неї грошові кошти по поповнювала її, зокрема карту було поповнено на 127 764,04 грн.

Позивач надав до позовної заяви документ, який озаглавлено «Тарифи» у якому зазначені тарифні сітки та умови використання карт. Проте у жодному з документів, наданих Позивачем не визначено який саме тип карти видано було Відповідачу, якою датою затверджені такі тарифи, на які банківські карти він розповсюджується а також відсутня відмітка , що відповідач ознайомлений з такими тарифами на дату їх дійсності.

При цьому в інших матеріалах, які посвідчували правовідносини сторін відсутні будь-які документи які посвідчували б згоду Відповідача зі зміною умов договору, зміною тарифів або те, що ці картки були видані саме їй.

Виходячи з попередніх пунктів Відповідач не ознайомлювався та не погоджувався з тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також у Анкеті заяві не узгоджені тарифи обслуговування, а саме не зазначено який саме тип кредитної карти було видано Відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 . АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та їх погодження зі споживачем. Таким чином, Позивач не надав достатньо доказів вважати, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений саме кредитний договір, який включав узгоджені сторонами умови кредитування, зокрема строк надання кредиту, відсоток за користування кредитом, штрафи та пені тощо.

З урахування того, що позивачем не надано доказів укладення саме кредитного договору (в тому числі узгодження тарифів надання кредиту). Фактичні ж обставини (відсутність узгоджених сторонами , в тому числі шляхом приєднання до публічного договору, умов тарифів та процентів, відсутність письмової форми узгодження таких умов) відсилає до того, що правочин є договором позики.

Зокрема, відповідно до виписки по рахунку, Відповідачем за період з 30.05.2014 до 31.03.2020 здійснено погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 127 764,04 грн, а також за вказаний період витрачено кредитних коштів на суму 121 449,07 грн (в цю суму не враховано нараховані банком проценти, пеню та штрафи, які між сторонами не погоджені). За таких умов враховуючи відсутність у банку підстав для нарахування процентів та пені (через неналежне укладення кредитного договору) Відповідач погасила свою заборгованість з позичальником. Таким чином, Відповідачем на умовах позики було повністю повернено борг навіть до закінчення строку позички (терміну дії картки),а заявлений Позивачем борг є результатом неправомірних списань Позивача з рахунку. Позивачем не було доведено належними доказами наявності у Відповідача саме основного боргу (позички) перед Позивачем. Виходячи з вищенаведених обставин на дату звернення Позивача до суду за вищенаведеним договором позики у ОСОБА_2 відсутній борг перед АТ КБ «Приватбанк». Крім того, до відзиву долучений відповідачем розрахунок неправомірних списань, здійснених позивачем у збільшення заборгованості, станом на 31.03.2020 року сума безпідставно списаних відсотків за використання кредитного ліміту складає 34 614,51 грн.

5.Від представника позивача відповідь на адресу суду надійшла відповідь на відзив, з якої вбачається, представник позивача позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Доводи представника відповідача зазначені у відзиві на позовну заяву вважає необґрунтованими.

Заяви та клопотання учасників справи.

6.Представник позивача до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.

Процесуальні дії у справі.

7.Ухвалою суду від 11 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.

8.20 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в режимі відео конференції

Обставини справи, встановлені судом.

9.03.09.2011 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), без зазначення виду та назви платіжної карти клієнта та розміру бажаного кредитного ліміту, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його власноручним підписом в анкеті-заяві. (а.с.17).

10. З виписки за договором б/н, укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ « ПриватБанк» станом на 22.09.2021 року вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами з 01.06.2014 року (а.с.10-14).

11.Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_2 (договір б/н), 05.05.2014 року відбувся старт карткового рахунку за № НОМЕР_1 .

30.05.2014 року відповідачеві встановлено кредитний ліміт 15 000,00 грн., який 14.07.2016 року зменшився до 0,00 грн. ( а.с. 15).

12. ОСОБА_2 05.05.2014 року було видано картку № НОМЕР_1 терміном дії до 05/16, 07/21 ( а.с.16).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № б/н від 03.09.2011 року станом на 22.09.2021 року становить 22999,38 грн. ( 8606,48 грн. заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за процентами 14 392, 90 грн., в тому числі несплачені відсотки за прострочену заборгованість 14 392,90 грн. )( а.с.6-9).

Також, з виписки за договором №б/н за період з 05.05.2014-22.09.2021 р. вбачається користування ОСОБА_2 картковим рахунком № НОМЕР_1 із зміною кредитного ліміту 05.05.2014, 30.05.2014, 14.07.2016 р.р.(а.с.10-15)

Джерела права й акти їх застосування.

13.Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.

14.Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

15.В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

16.Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

17.Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

18.У частині 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

19.За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

20.Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

21.Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

22.Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

23.Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

24.При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

25.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

26.Відповідно до ч.1,2,3 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

27.Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.

28.Судом встановлено, що 03.09.2011 року ОСОБА_2 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку. У даній анкеті-заяві від 03.09.2011 року містяться лише анкетні дані відповідача, дата та його підпис, дані про бажаний кредитний ліміт, вид картки, однак, пільгові умови або будь-яка інша інформація про умови кредитування відсутня.

29.Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору, його отримання , а також умов, зазначених у позові. Таким чином, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, так як в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник був ознайомлений, підписуючи анкету-заяву від 03.09.2011 року. Вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

30.Крім цього, судом встановлено, що наданий позивачем Витяг з тарифів є неналежним доказом, оскільки не містить жодної інформації щодо предмету доказування у даній справі, зокрема щодо типу кредитної карти, виданої позичальнику у межах підписаної ним заяви від 03.09.2011 року, а містить лише виклад умов використання всіх кредитних карт, які випускаються та обслуговуються АТ КБ «Приватбанк», що не має правового значення для вирішення даного спору.

31.У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

32.Тому, у урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України в Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

33.Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування та стягнення пені не підлягають задоволенню.

34.Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка щодо видачі відповідачу кредитної картки № НОМЕР_1 терміном дії до 05/16, а також виписка за рахунком ОСОБА_2 з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, що в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.

35.Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані АТ КБ «Приватбанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач ОСОБА_2 відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувалася кредитними коштами, за договором б/н від 03.09.2011 р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

36.Таким чином, позивач, надавши відповідачу ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами, в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту, яка підлягає стягненню.

37.З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.06.2015 року по 30.11.2018 року вбачається, що відповідач погасив заборгованість за тілом кредиту в розмірі 37 6430,89 грн. та залишилось заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 866,04 грн. ( а.с. 13).

38.Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 01.07.2022 року по 22.01.2024 рік відповідачем погашено заборгованість в розмірі 9589,66 грн., яка була перерахована банком в рахунок погашення заборгованості за пенею.

39.З заяви про зменшення позовних вимог та розрахунку заборгованості станом на 22.01.2024 року вбачається, що відповідачеві залишилося сплатити 8606,48 грн. заборгованість за тілом кредиту та 4303,24 грн. заборгованість по пені.

40.Враховуючи, що надані позивачем Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться у матеріалах справи, не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.09.2011 року шляхом підписання заяви позичальника.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені за користування кредитними коштами.

За таких обставин нарахування банком пені і погашення пені за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту є незаконними та безпідставним.

41.Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

42. Таким чином, суд вважає, що необхідно зарахувати списані грошові кошті в рахунок погашення заборгованості по пені в розмірі 9589,66 грн.. в суму погашення заборгованості за тілом кредиту.

43. З долучених позивачем доказів, зокрема, виписки за платіжною карткою ОСОБА_2 вбачається, що остання користувалася кредитними коштами шляхом отримання готівки, розраховувався ними за товари та послуги, а також здійснював повернення кредитних коштів банку. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримувала кредитні кошти та користувалася ними з частковим поверненням.

Враховуючи, що розмір грошових коштів списаних позивачем в рахунок погашення пені ( 9589,66 грн.) перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту ( 8606,48 грн.) суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

44.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

45.Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, слід віднести на рахунок позивача.

46.Щодо клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу, то воно не підлягає задоволенню за таких підстав.

47.Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В свою чергу представником відповідача до матеріалів справи, як доказ на понесення відповідачем витрат на правничу допомогу,долучено лише договір та орієнтований розрахунок судових витрат на момент подання позовної заяви. Інших доказів матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу залишити без розгляду.

Керуючись 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд -

Ухвалив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського. Буд. 1 Д, .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст судового рішення складено о 12-00 год. 18.03.2024 року

Суддя І.Б. Малаховська