Справа №456/982/24
Провадження №2-о/443/56/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

03 квітня 2024 року суддя Жидачівського районного суду Львівської області Сливка С.І. розглянувши матеріали заяви адвоката Паляничко Павла Олексійовича подану в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Стрийської адміністрації Служба у справах дітей, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

Адвокат Паляничко Павло Олексійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні заявника - ОСОБА_1 .

Подану заяву мотивує тим, що з 2016 року до 24 листопада 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю вели спільний побут та виховують ОСОБА_3 . 24.11.2023 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою шлюб. Донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 перебуває на постійному вихованні та утриманні ОСОБА_1 . З метою не порушення прав дитини, між заявником та ОСОБА_2 досягнуто усної домовленості стосовно подальшого утримання та виховання сина, що виключає ймовірність спору про право. На даний час батьками створені доньці комфортні умови для життя та розвитку. Батько піклується про її здоров`я, психологічний стан, відпочинок, намагається забезпечити йому щасливе і безтурботне дитинство. Батько забезпечує моральний та матеріальний спокій донечці - ОСОБА_3, прививаючи їй любов та повагу до життя, Батьківщини, мови, сім`ї, рідних. Оскільки дитина - ОСОБА_3 знаходиться на утриманні заявника, в останнього є необхідність вирішення питання щодо юридичної фіксації факту перебування на утриманні заявника.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту перебування малолітньої дитини на утриманні є важливим для забезпечення правової і соціальної підтримки для батьків та благополуччя дитини, є необхідним заявнику для захисту Конституційних права та свобод громадянина України, при вирішенні життєвих, побутово-соціальних питань, та можливість звернення заявника від імені та в інтересах дитини - ОСОБА_3 в різні установи та організації.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2,7 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення частини першої статті 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у п. 1постанови № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснив, що відповідно до статей 255,271 ЦПК України (ст.294,315 ЦПК України в редакції після 15 грудня 2017 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, однією із умов встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження є відсутність спору про право, тобто якщо встановлення такого факту підтвердить наявність чи відсутність саме неоспорюваних прав особи.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Як видно із змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник прагне встановити факт перебування дитини на його утриманні для правової і соціальної підтримки, однак не конкретизує в чому саме полягає необхідність у встановленні вказаного факту (виникнення, зміна або припинення яких саме особистих чи майнових прав прямо залежить від встановлення факту та неможливість встановлення в позасудовому порядку), не додає жодних доказів того, що будь-яка із заінтересованих осіб порушує, не визнає чи оспорює права заявника, як і про те, що є обґрунтовані фактами ризики їх порушення, невизнання чи оспорювання.

Таким чином, вимога про встановлення факту того, що заявник утримує дитину, не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій чи рішень щодо відмови компетентних органів у наданні соціальної пільги або незабезпечення соціальними гарантіями, а не в окремому провадженні за правилами цивільного судочинства.

Крім того, як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

В поданій заяві, заявник покликається на те, що в нього наявна домовленість з матір`ю дитини стосовно подальшого утримання та виховання сина, що виключає ймовірність спору.

Одночасно, жодним чином не зазначає про батька малолітньої дитини, який нарівні з матір`ю має права та обов`язки по вихованню та утриманню дитини.

Так, за змістом положень ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

В частині 3 статті 155 СК України (здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків) зазначено, що відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

За вимогами статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що в даному випадку існує спір про право, оскільки порушуються права батька малолітньої дитини - ОСОБА_4 відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Враховуючи викладене, у відкритті провадження за заявою адвоката Паляничко Павла Олексійовича подану в інтересах ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення слід відмовити, оскільки із заявлених вимог вбачається спір про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою адвоката Паляничко Павла Олексійовича подану в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Стрийської адмністрації Служба у справах дітей, про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України, учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.І. Сливка