Справа № 557/45/24
У х в а л А

про залишення заяви без руху

"18" січня 2024 р.

Суддя Гощанського районного суду Рівненської області Пацко Д.В., перевіривши матеріали позовної заяви представника позивача адвоката Геруса Б.І., що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем не додано підтвердження звернення до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та мотивованої письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, як це передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно приписів ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є наявність постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні. У протилежному випадку дії нотаріуса можуть бути оскаржені в передбаченому законом порядку.

Таким чином, позивачу необхідно, на підтвердження позовних вимог і наявності правового характеру спору (наявності спору про право), надати суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії на його ім`я.

Окрім того, позивач вказує, що ОСОБА_1 , хоче успадкувати частину спадкового майна після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті спадкоємцем є відповідач по справі ОСОБА_2 , проте матеріали справи не містять відомостей чи є інші спадкоємці після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Стороною позивача не сплачено судовий збір за подання позову майнового характеру.

Окрім того, суддя звертає увагу позивача на те, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, що визначено п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України.

Як убачається з позовної заяви, позивачем зазначено ціну позову 95600 гривень, однак на підтвердження вказаної обставини у матеріалах справи відсутні дані щодо грошової оцінки земельних ділянок, належних спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-РВ №031329 від 31.08.2000.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Таким чином, суд роз`яснює позивачеві, що на підтвердження вартості земельних ділянок, які є предметом позову, та для визначення ціни позову, з якої вираховується розмір суми судового збору, яка підлягає сплаті, позивачеві необхідно надати суду актуальні докази на підтвердження вартості майна, визначити реальну ціну позову, виходячи з якої необхідно сплатити судовий збір.

Ціна позову у відповідності до п. 2 і 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України визначається: 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що визначено ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір має бути сплачений з дотриманням таких реквізитів: №UA0017507, отримувач коштів У ГУК у Рівн.обл/отг смт.Гоща/22030101, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 22030101.

Враховуючи наведене вище, суддя вважає за необхідне заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначеного недоліку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на зазначене вище, а також зважаючи на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, означені вище вимоги не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

п о с та н о в и в:

Позовну заяву представника позивача адвоката Геруса Б.І., що діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання про права власності на спадкове майно - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку не усунення недоліків у визначений судом термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Пацко