Справа № 136/1849/23
Провадження № 22-ц/801/117/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 рокуСправа № 136/1849/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року, ухвалене суддею Кривенком Д.Т. в м. Липовець, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

встановив:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти у зв`язку із продовженням нею навчання у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного інституту в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до 30 червня 2023 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які з 2005 року по 08 серпня 2016 року перебували у шлюбі. Шлюб між батьками розірвано 08 серпня 2016 року.

До досягнення нею повноліття батько стабільно сплачував аліменти на її утримання на підставі рішення суду із мінімальною заборгованістю. Батько проживає окремо від неї, зв`язок з нею не підтримує.

На даний момент позивач навчається у Вінницькому торговельно-економічному інституті Державного торговельно-економічного університету, на першому курсі денної форми, на контрактній основі, обліково-фінансового факультету, а термін навчання закінчується 30 червня 2026 року.

Вказує, що потребує матеріальної допомоги від свого батька, оскільки освітні послуги та інші похідні витрати оплачує лише одна її мати. Вона позбавлена можливості працювати, так як навчається на денній формі і весь час зайнята навчанням. Її матір сама не спроможна належним чином фінансово підтримувати під час навчання, оскільки її доходів на неї та інших членів сім`ї не вистачає. Батько є особою працездатного віку, фінансово спроможним сплачувати аліменти, оскільки працює, хоча і час від часу змінює місце роботи, отримує постійний дохід, може надавати фінансову допомогу, однак не надає і добровільно надавати її не бажає.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 21.09.2023 і до закінчення нею навчання 30.06.2026, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, а саме змінити мотивацію та резолютивну частину, виклавши її в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання в розмірі 52 000 грн одноразово (1/2 вартості навчальної послуги) та в розмірі 1/20 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак не менше 50% прожиткового мінімуму для особи відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову, тобто з 21.09.2023 і до закінчення нею навчання 30.06.2026, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

У скарзі зазначає, що судом не було враховано, що в нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина. Мати дитини, з якою він має фактично сімейні відносини, власного заробітку не має, у зв`язку з чим потребує утримання, яке він їй надає. Тому частина його доходу витрачається на утримання сім`ї. Крім того, він був призваний на військову службу, в період проходження якої його стан здоров`я значно погіршився. Наразі він знаходиться на Запорізькому напрямку і кошти необхідні йому для забезпечення в першу чергу своєї життєдіяльності. Стягнення з нього 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) є несправедливим по відношенню до нього і покладає на нього значний фінансовий тягар, обмежуючи його подальше повноцінне існування.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення нею 30 червня 2026 року навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки він зроблений без повного врахування обставин даної справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 17 січня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с.4).

Батьками позивача ОСОБА_2 є відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , шлюб між якими було зареєстровано 20 лютого 2005 року та розірвано на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 08 серпня 2016 року в цивільній справі №136/1138/16 (а.с.5-6).

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 10 квітня 2018 року, яке набрало законної сили 12 червня 2018 року, в цивільній справі №136/150/18 змінено розмір аліментів, визначених судовим наказом Лоповецького районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року, за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення у новому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини (а.с.7-8).

21 вересня 2023 року, після досягнення повноліття, ОСОБА_2 у зв`язку з продовженням навчання звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути із свого батька аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу).

Відповідно до довідки №91, виданої 07 червня 2023 року Вінницьким торговельно-економічним інститутом Державного торговельно-економічного університету, ОСОБА_2 є здобувачем освітнього ступеня «бакалавр» І курсу денної форми навчання, група ОО-11д, спеціальність 071 «Облік і оподаткування» та навчається за умовами договору про надання платної освітньої послуги на обліково-фінансовому факультеті Вінницького торговельно-економічного інституту Державного торговельно-економічного університету. Термін навчання з 14 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, стипендію не отримує (а.с.12).

05 вересня 2022 року між ОСОБА_3 , як законним представником ОСОБА_2 , та Державним торговельно-економічним університетом в особі директора Вінницького торговельно-економічного інституту Замкової Н.Л. було підписано договір №824 ОБОд про навчання у закладі вищої освіти та договір № 824 ОБОд-1 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців (а.с.9-11).

За умовами вказаних договорів, строк навчання визначено до 01 липня 2026 року. Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 104 000 грн.

До позовної заяви додано також копії квитанцій про оплату ОСОБА_3 вартості навчання (а.с.13-21).

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на запит суду першої інстанції було надано відомості щодо ОСОБА_1 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи. Відомості надані за період з 1 кварталу 2015 року по 2 квартал 2023 року (а.с.29-33).

Зокрема встановлено, що з лютого 2023 року по червень 2023 року ОСОБА_1 отримував виплати, як військовослужбовець, від військової частини НОМЕР_2 . Нарахований дохід становить: у лютому 2023 року 30 387,84 грн; у березні 2023 року 23 348,58 грн; у квітні 2023 року - 23 348,58 грн; у травні 2023 року - 23 348,58 грн; у червні 2023 року 64 116,51 грн.

У статті 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку обох батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Саме такий правий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №346/103/17-ц.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині шостій статті 81 ЦПК України зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 вказувала, що вона потребує матеріальної допомоги від свого батька, оскільки навчається, а освітні послуги та інші похідні витрати оплачує лише її мати. Вважала, що оскільки батько є особою працездатного віку і має можливість сплачувати аліменти, наявні підстави для стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).

ОСОБА_1 скористався своїм правом на подання відзиву на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог відповідач вказав, що у нього народилася ще одна дочка, яка разом з матір`ю потребують утримання. Також він є військовослужбовцем, за період проходження військової служби стан його здоров`я значно погіршився та відбулася тимчасова втрата працездатності. Він знаходиться на Запорізькому напрямку і кошти необхідні для забезпечення в першу чергу його життєдіяльності. Тому він не має змоги надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

На підтвердження зазначених у відзиві обставин ОСОБА_1 було надано наступні докази.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 10 травня 2018 року Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 народилася дочка ОСОБА_5 (а.с.38).

Відповідно до довідки Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 03 жовтня 2023 року №435, ОСОБА_4 зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 . До складу сім`ї (зареєстрованих) входять, зокрема, ОСОБА_5 , 2018 року народження, та ОСОБА_1 , 1981 року народження (а.с.36).

У ОСОБА_4 дохід за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року відсутній, що слідує з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нараховано доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09 жовтня 2023 року (№0210-23-01336 від 09 жовтня 2023 року) (а.с.37).

Згідно з копією довідки командира військової частини НОМЕР_2 від 25 лютого 2023 року №804, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 (а.с.39).

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-230328/1383 слідує, що ОСОБА_1 з 28 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Чуднівська центральна районна лікарня» з діагнозом: інший посттравматичний гонартроз - правобічний гонартроз 1-2 ступеня (основний); інший бурсит колінного суглоба хронічний синовіт правого колінного суглобу (ускладнення основного захворювання). У зв`язку із захворюванням працездатність тимчасово втрачена (а.с.40-41).

28 березня 2023 року ОСОБА_1 проходив рентгенологічне дослідження (а.с.42).

У вересні 2023 року ОСОБА_1 направлений на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до військової служби, до служби у Десантно-штурмових військах. Попередній діагноз гонартроз 2 ст. Хронічний синовіт правого колінного суглоба (а.с.43).

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що судом першої інстанції було залишено поза увагою вказані вище обставини. Вимоги позову визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/20 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази апеляційний суд вважає, що позивачем всупереч наведеним вище нормам не обґрунтовано заявленого до стягнення розміру аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а саме 1/4 частку заробітку (доходу) її батька.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати як вартість навчання, так і вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо.

Разом з цим, ОСОБА_2 надано лише докази на підтвердження факту її навчання у закладі вищої освіти та вартості такого навчання.

Враховуючи наведені правові норми та обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідач є працездатною особою, який зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, оскільки остання потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням в інституті, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з нього аліментів.

Суд першої інстанції, за наявності заперечень відповідача щодо вимог позову, належним чином не мотивував свій висновок в частині визначення розміру аліментів у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу).

Обов`язок утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, виникає у обох батьків, у зв`язку з чим суд повинен був перевірити та врахувати матеріальний стан обох батьків, а також врахувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання позивача за місцем його знаходження.

Обставини з приводу перебування на утриманні відповідача матері його малолітньої дитини, погіршення його стану здоров`я не свідчать про неможливість сплати відповідачем аліментів на утримання своєї повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, оскільки вони не підтверджені доказами.

А тому, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, беручи до уваги, що у ОСОБА_1 також є малолітня дитина, 2018 року народження, яка також потребує матеріальної допомоги, колегія вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову на період навчання до 30 червня 2026 року, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів.

Вимога апеляційної скарги щодо стягнення з відповідача на користь позивача одноразово 1/2 частини вартості навчальної послуги, що становить 52 000 грн, не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а вказана вимога не була предметом позову.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання змінити, зменшивши розмір стягнутих щомісячних аліментів на дочку з 1/4 частини на 1/6 частину його заробітку (доходу).

У решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко