КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/6294/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Київ

справа № 754/7401/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс - СІТІ», треті особи: Державна служба з безпеки на транспорті, Головне управління Національної поліції України у м. Києві, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про відшкодування шкоди,

встановив:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою, 25 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків, протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших причин пропуску строку, сплати судового збору, зазначення, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення, а також місце знаходження відповідача, повне найменування та місцезнаходження третіх осіб.

06 грудня 2023 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав клопотання на виконання ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги.

Однак вимоги ухвали не виконано, з посиланням про звільнення від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Проте з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди були обґрунтовані положенням ст. 1166 та 1167 ЦК України, а не нормами Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, посилаючись на неотримання копії оскаржуваної ухвали у паперовому вигляді, скаржник просив поновити йому строк на апеляційне оскарження. Разом з тим, жодних обґрунтованих пояснень щодо отримання копії ухвали від 02 листопада 2022 року на електронну адресу, зазначену позивачем у позовній заяві (а.с.1) та інших матеріалах справи (а.с. 8, 16 (апеляційній скарзі), 116 (заяві про виклик свідків), 121 (заяві про забезпечення позову,), скаржник не наводить.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копію оскаржуваної ухвали надіслано судом позивачу на електронну адресу «» 03 листопада 2022 року о 15 год. 42 хв. та доставлено до скриньки 03 листопада 2022 року о 16 год. 02 хв. (а.с. 245).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 грудня 2023 року обставини, які викладені в заяві, визнані судом неповажними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки скаржником не відображено, яким чином його перебування за кордоном унеможливило подання апеляційної скарги протягом 11 місяців після отримання 03 листопада 2022 року копії ухвали на електронну пошту, адресу якої він неодноразово зазначав у своїх заявах по справі.

У зв`язку з чим апеляційну скаргу повторно залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - для подання апеляційної скарги в новій редакції із зазначенням місцезнаходження відповідача, а також повного найменування та місцезнаходження третіх осіб, в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість ухвали та надати копії скарги відповідно до кількості учасників справи, а також докази сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

11 січня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву на виконання вимог ухвали від 28 грудня 2023 року разом з новою редакцією апеляційної скарги та її копіями відповідно до кількості учасників справи.

В апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на ті ж самі обставини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду, а саме - перебування за межами України у період з 03 березня 2022 року та отримання копії ухвалив в письмову вигляді 24 жовтня 2023 року. Доказів сплати судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону не надано.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу в новій редакції, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач в апеляційній скарзі не посилається на обставини та докази, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою як у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання повного тексту ухвали, так і не посилається на поважні причини, що перешкоджали йому звернутися з апеляційною скаргою у період з 03 листопада 2022 року по 25 жовтня 2023 року.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, копію оскаржуваної ухвали надіслано судом позивачу на електронну адресу «» 03 листопада 2022 року о 15 год. 42 хв. та доставлено до скриньки 03 листопада 2022 року о 16 год. 02 хв. (а.с. 245).

Ухвалу було направлено на електронну адресу скаржника « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку він вказував у всіх поданих до суду заявах та з якої неодноразово направляв кореспонденцію на електронну адресу суду.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року по справі № 759/14068/19 дійшов висновку: якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Апеляційну скаргу подано до суду 25 жовтня 2023 року, тобто, поза межами п`ятнадцятиденного строку з дня отримання копії (строку, протягом якого особа має право на поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду в силу вимог закону).

У апеляційній скарзі, надісланій на виконання вимоги ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, не вказана жодна інша причина пропуску строку на оскарження, окрім несвоєчасності отримання паперової копії оскаржуваної ухвали суду.

Відтак, посилання ОСОБА_1 на неотримання копії ухвали у паперовому вигляді не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, який пропущено без будь-яких обґрунтованих поважних причин, оскільки ухвалу було направлено на електронну адресу скаржника « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яку він вказував у всіх поданих до суду заявах та з якої неодноразово направляв кореспонденцію на електронну адресу суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс - СІТІ», треті особи: Державна служба з безпеки на транспорті, Головне управління Національної поліції України у м. Києві, Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.