ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 688/1842/23

Провадження № 22-ц/4820/164/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023 року (суддя Березюк Н.П.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03 листопада 2022 року о 17 год. 45 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , по проспекту Миру в м. Шепетівка, не врахувала дорожньої обстановки, виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з його автомобілем марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року у справі №688/3148/22 винуватцем ДТП визнано ОСОБА_2 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобіль «Skoda Oktavia» отримав механічні пошкодження із значними матеріальними збитками. Станом на день ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки була забезпечена полісом обов`язкового страхування №209877247 у ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Згідно акту №26/12-22-1 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 грудня 2022 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість становить 159 280 грн, а вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу без врахування податку на додану вартість становить 80791 грн.

З ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було узгоджено суму страхового відшкодування в розмірі 87191 грн (з вирахуванням 2500 грн. франшизи), яка складається з 80791 грн вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових автомобіля без врахування податку на додану вартість; 3300 грн послуги евакуатора; 600 грн послуги стоянки; 2500 грн вартість експертного дослідження.

Страхова компанія перерахувала страхове відшкодування на рахунок позивача двома платежами: 03 березня 2023 року в сумі 73194,52 грн та 15 березня 2023 року в сумі 11496,48 грн. Однак, для повного відновлювального ремонту його автомобіля необхідні більші витрати, ніж отримані страхові відшкодування.

У зв`язку з тим, що вина відповідачки у пошкодженні його транспортного засобу повністю встановлена постановою суду, страхові відшкодування не в повній мірі покривають витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, просив суд стягнути з відповідачки різницю між отриманими страховими виплатами та реальними витратами на відновлення автомобіля в розмірі 78489 грн.

Крім того, просив суд стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в розмірі 30000 грн, оскільки з настання ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , він позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та додаткових матеріальних затрат. При цьому, відповідачка у добровільному порядку шкоду йому не відшкодувала, поводила себе зухвало. Моральні переживання полягають в тому, що він змушений був неодноразово звертатись до відповідачки з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку та постійні відмови призводили до стресу та роздратування. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП в нього виникла роздратованість, постійні переживання та турботи, пов`язані з пошкодженням автомобіля, необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. Працюючи на роботі, що значно віддалена від м. Шепетівки, він постійно протягом тривалого часу змушений пересуватись різними видами транспорту (в тому числі на таксі), щоб добратись на роботу, що додавало йому значних незручностей та порушувало його нормальний ритм життя.

Також просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати, понесені на поштову кореспонденцію та здійснення поштових відправлень для врегулювання спору зі страховою компанією на суму 330 грн. та судовий збір в розмірі 1088,19 грн.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8000 гривень моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79 грн 98 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вважає, що на винуватця ДТП має бути покладено обов`язок щодо відшкодування різниці між вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у страховика у цьому випадку не виник обов`язок з відшкодування такої різниці.

Суд першої інстанції помилково вважає, що відшкодуванню підлягають виключно реальні збитки, а також те, що позивачем не надано жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів понесення ним витрат на відновлення автомобіля.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення по справі не в повній мірі врахував також моральні страждання у зв`язку з пошкодженням належного позивачу автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя, не врахував поведінку відповідача та повне ігнорування свого обов`язку по відшкодуванню заподіяної шкоди. Не враховано також, що позивач проходив амбулаторне лікування внаслідок отриманих тілесних ушкоджень від ДТП, зокрема: забій грудної клітини та колінних суглобів.

Судом при прийнятті оскаржуваного судового рішення не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

Також суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що вимога про стягнення витрат на відправку поштової кореспонденції в розмірі 330 грн не підлягає задоволенню, оскільки не входить до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 78 489 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесення ним фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля на суму у розмірі 78489 грн.

Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 03 листопада 2022 року о 17 год 45 хв. ОСОБА_2 в м. Шепетівка по проспекту Миру, керуючи автомобілем «Honda», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, виїхала на смугу зустрічного руху та скоїла зіткнення з автомобілем «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_3 , належний ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила вимоги п.2.3, 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 КУПАП.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2023 року у справі № 688/3148/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходив громадян, що становить 850 грн (а.с. 31).

Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 . (а.с. 14-15).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована, відповідно до полісу обов`язкового страхування №209877247, у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (а.с.16).

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування 03.03.2023 у розмірі 73194,52 грн (а.с.55) та 15.03.2023 у розмірі 11496,48 грн (а.с.57).

Згідно з акту №26/12-22-1 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda Oktavia», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість становить 159 280 грн, а вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових транспортного засобу без врахування податку на додану вартість становить 80791 грн (а.с.59-63).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. А тому, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів понесення нею фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача, апеляційний суд приймає до уваги акт №26/12-22-1 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 грудня 2022 року, який є належним та допустимим доказом у справі, та не спростований відповідачем.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно із актом №26/12-22-1 експертного автотоварознавчого дослідження від 26 грудня 2022 року вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля складає 159280 грн, страховиком виплачено ОСОБА_1 80791 грн (з урахуванням фізичного зносу деталей), а тому розмір майнового збитку, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивач становить 78489 грн (159280 - 80791).

З врахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78489 грн підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що витрати позивача на поштову кореспонденцію та здійснення поштових відправлень у розмірі 330 грн не є збитками, в розумінні ст. 22 ЦК України, а тому не підлягають відшкодуванню на користь позивача, з таким висновком суду погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , транспортний засіб, належний ОСОБА_1 , зазнав механічних ушкоджень, автомобіль перебував у неробочому стані та підлягав ремонту, позивач певний період часу не мав можливості ним користуватись, що спричинило негативні зміни в житті позивача.

А тому, суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру заподіяння моральної шкоди, характеру і обсягу моральних страждань позивача правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (79,48%) у розмірі 864 грн 89 коп. (1088,19 * 79,48%) та при подачі апеляційної скарги у розмірі 1297 грн 35 коп. (1632,30 * 79,48%), що в загальній сумі становить 2 162 грн 24 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 78 489 грн та вирішення питання про розподіл судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місцепроживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 78 489 грн та судовий збір у розмірі 2162 грн 24 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай