Справа № 947/3078/24
Провадження № 2/947/1949/24
Київський районний суд м. Одеси в складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря судового засідання Солтановської Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
Обґрунтовуючи вимоги даного позову, вказує на те, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 168/2012 від 28 вересня 2012 року, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 174000 грн. на строк з 28.09.2012 року по 27.09.2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.
В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, позичальником та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 від 28 вересня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору.
У зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі № 757/8164/20-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №168/2012 від 28 вересня 2012 року, в розмірі 156 364,12 грн. Вищезазначене судове рішення було виконане тільки у грудні 2023 року (в частині заборгованості по тілу кредиту та по процентах).

Позивач, згідно ст. 625 ЦК України, нарахував за період з 04.11.2020 по 23.02.2022 (включно): 5 521,56 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних); 20 321,56 гривень - заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Зазначені кошти відповідачами не сплачені, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача. З метою захисту та відновлення своїх порушених прав та інтересів позивач вважає за необхідне вимагати стягнення такої заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою судді від 24.01.2024 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомленням та участю сторін.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - Поліщук П.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися без поважних, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, із будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Відзив у визначений судом строк відповідачі не подали. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідачів згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Акціонерним Банком «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 168/2012 від 28 вересня 2012 року, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 174000 грн. на строк з 28.09.2012 року по 27.09.2027 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком, позичальником та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №1 від 28 вересня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого, останній зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по Кредитному договору.

У зв`язку з порушенням позичальником умов Кредитного договору, АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року у справі № 757/8164/20-ц вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» суму заборгованості за Кредитним договором №168/2012 від 28 вересня 2012 року, в розмірі 156 364,12 грн.

Судове рішення було виконане у грудні 2023 року (в частині заборгованості по тілу кредиту та по процентах).

Постановою заступника начальника відділу Другого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Павловою Наталією Сергіївною від 25 грудня 2023 року було закінчено виконавче провадження №71794893 (боржник - ОСОБА_3 ) на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення).

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦІІК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідник норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у Постанові Верховного Суду у складі Великої Палати від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц надано висновки про правильне застосування норм права, де зазначено наступне: «Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524. 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у гривневому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора».

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки це є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц вказано наступне: «Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16- ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася невиплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання,щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №361/7939/15-ц вказано, що суд в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Позивач, згідно ст. 625 ЦК України, нарахував за період з 04.11.2020 по 23.02.2022 (включно): 5 521,56 гривень - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних); 20 321,56 гривень - заборгованість з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 25843,12 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 280, 282, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 625, 651, 1049, 1050, 1052, 1054 ЦК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополі 06.02.1998 р., та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Южноукраїнським МВ УМВС України в Миколаївській області 27.01.1999 р., на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ): 5521,56 гривень - заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних), 20321,56 гривень - заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» у рівних частках витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: КуриленкоО.М.