КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6082/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Гаращенка Д.Р., Мережко М.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Григоренко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, -

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування.

Вимоги позову мотивує тим, що позивачка з вини ОСОБА_2 постраждала від ДТП, що мала місце 05 липня 2016 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ СК "Альфа-гарант", що підтверджується полісом №АЕ/5251181 від 19 вересня 2015 року.

Згідно ухвали Київського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2017 року убачається, що ОСОБА_2 повністю визнала свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна з переломом великого вертелу.

Оскільки у місті Одеса відсутні медичні заклади, які спеціалізуються на протезуванні вказаних вище тілесних ушкоджень, за рекомендаціями лікарів позивачка вимушена була звернутись до Шведсько-Української клініки "Енгельхольм", розташованої у місті Чернівці.

11 липня 2016 року у вказаній клініці було проведено оперативне лікування, а саме безцементне ендопротезування лівого кульшового суглобу.

22 липня 2016 року в Центрі травматології та ортопедії міста Чернівці проведено другу операцію, а саме ревізійну санацію ендопротезу лівого кульшового суглобу.

Вказує, що на лікування витрачено 150 000,00 грн. Оскільки на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обов`язкового страхування-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/5251181 від 19 вересня 2015 року, позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду, життю і здоров`ю становить 100 000,00 грн.

Вказує, що відповідач без жодних законних підстав відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування за наслідками ДТП, що мала місце 05 липня 2016 року у зв`язку з повним відшкодуванням збитків ОСОБА_2 - водієм автомобіля PEUGEOT 206 XR 1.4E, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте, ОСОБА_2 відшкодувала завдані потерпілій матеріальні збитки лише частково, а саме у розмірі 49 755,00 грн.

Вказує, що внаслідок того, що страховиком у передбачений договором строк не виплачено відшкодування, відповідач несе відповідальність та повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Мотивуючи наведеним, просить стягнути з відповідача витрати на лікування, а саме: безцементне ендопротезування лівого кульшового суглоба, медичний супровід та транспортування спеціальним автомобілем у розмірі 100 000,00 грн, пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення у розмірі 5 589,00 грн. Стягнути судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 89 350,11 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 893,50 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішення, ТДВ СК "Альфа-Гарант" подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2017 року закрито кримінальну справу у зв`язку з примиренням з потерпілим, зокрема в описовій частині вироку зазначено, що ОСОБА_2 відшкодувала потерпілій матеріальні та моральні збитки.

Вказує, що потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Вказує, що у розумінні частини 6 статті 81 ЦПК України підтверджено, що потерпілій ОСОБА_1 відшкодовано шкоду в повному обсязі.

Звертає увагу, що ТДВ СК "Альфа-Гарант", керуючись своїм правом щодо проведення розслідування обставин справи, здійснено ознайомлення з матеріалами кримінальної справи №520/247/17 в Київському районному суді міста Одеси та відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, установлено, що загальна сума завданої матеріальної шкоди ОСОБА_1 становить 149 755,00 гривень. 03 серпня 2016 року ОСОБА_2 частково відшкодовано витрати на лікування на суму 3000,00 доларів США, що станом на вказану дату, згідно курсу НБУ становить 74 460,00 гривень.

Таким чином, 74 460,00 гривень + 49 755,00 гривень = 124 215,00 гривень суми, що відшкодована ОСОБА_1 винуватицею в ДТП ОСОБА_2 .

Вказує, що при перерахунку чеків, доданих до позову витрати на лікування становлять 139 105,11 гривень, а не 150 000,00 гривень, як зазначає позивачка.

Окрім цього вказує, що надані чеки не підтверджують того факту, що саме позивачка придбавала ліки та грошові кошти були призначені для лікування тілесних ушкоджень, отриманих 05 липня 2016 року при ДТП. Вказує на відсутність лікарських призначень та будь-яких інших медичних документів, що підтверджували б те, що ці лікарські засоби потрібні для лікування травм, отриманих потерпілим внаслідок ДТП, а не інших хвороб.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в доданих документах до позовної заяви наявні рахунок НОМЕР_2, квитанція №56920 та проїзний документ на ім`я ОСОБА_3 , проте матеріали цивільної справи не містять відомостей, що це за особа та чому їй мають бути компенсовані кошти.

Вказує, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" є страховиком, а не винною особою у настанні цього випадку, а тому відшкодовує витрати на лікування лише в межах статті 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто лише призначені, зазначені в лікарських виписках медичні препарати та лікарські засоби, всі інші витрати має компенсувати винна особа, оскільки наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності жодним чином не позбавляє цю особу відповідальності.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що під час лікування ОСОБА_1 понесла витрати у загальному розмірі 139 350,11 грн. Разом з тим, ОСОБА_2 добровільно відшкодувала позивачці частину витрат, заподіяних внаслідок ДТП, що мала місце 05 липня 2016 року.

Суд зробив висновок, що сума невідшкодованих ОСОБА_1 витрат на лікування травм, отриманих внаслідок ДТП, що мала місце 05 липня 2016 року, становить 89 350,11 грн, які підлягають стягненню з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивачки.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що 05 липня 2016 року о 14:15 год. водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «PEUGEOT 206 ХR 1.4E», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснювала рух по вул. Ільфа і Петрова у м. Одесі з боку проспекту Академіка Глушко в напрямку перехрестя з вул. Левітана, проїзд якого регулюється світлофорним об`єктом та перед яким вона зупинила керований транспортний засіб у зв`язку із включенням червоного сигналу світлофору в напрямку її руху. Після включення зеленого сигналу світлофору водій ОСОБА_2 відновила рух керованого нею вищезазначеного транспортного засобу та при виїзді на нерегульоване перехрестя стала виконувати маневр лівого повороту, наближаючись до ділянки зазначеної вулиці поблизу будинку № 2, проте маючи об`єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, діючи з необережності та в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(б), 16.2 «Правил дорожнього руху» України, грубо проігнорувала вимоги зазначених пунктів вказаних правил, не приділила належної уваги зміні дорожньої обстановки, в результаті чого скоїла наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка рухалася по пішохідному переходу.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2017 року звільнено обвинувачену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілою. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002679 від 06 липня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, закрито (а.с.23-25).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу PEUGEOT 206 ХR 1.4E, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП застрахована у ТДВ "СК Альфа-гарант". Ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 100 000,00 гривень, що підтверджується даними полісу АЕ/ 5251181 від 19 вересня 2015 року (а.с.6).

На підтвердження розміру заявлених позовних вимог позивачкою надано: податкову накладну №157 від 11 липня 2016 року на суму 118 460,00 гривень, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №25 від 11 липня 2016 року на суму 118 460,00 гривень (а.с.7), копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів (а.с. 9-13) на суму 5 891,41 гривень, копію акту здачі-прийому виконаних робіт на суму 11 850,00 гривень, копію договору доручення про оплату 11 850,00 гривень (а.с. 18-19), копію рахунку НОМЕР_2 та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №5690 на суму 550,00 гривень, копію проїзного документу на ім`я ОСОБА_3 сполучення Львів-Одеса (а.с.20), копію акту виконаних робіт №07-FO/16 від 22 липня 2016 року, згідно даних якого ТзОВ "Шведсько-Українська клініка "Енгельхольм" здійснено оперативне лікування (а.с. 21), копію накладної від 13 серпня 2016 року на суму 2 530,00 гривень.

Згідно даних розписки від 16 березня 2017 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 49 755 гривень, що за курсом НБУ становить 1850,00 доларів США (а.с. 16).

Відповідно до даних заяви потерпілої ОСОБА_1 , остання відмовилась від цивільного позову в рамах кримінального провадження про стягнення моральної шкоди у розмірі 300 000,00 гривень та матеріальної шкоди на суму 100 000,00 гривень. Зазначила, що з обвинуваченою ОСОБА_2 примирилась, завдані збитки у розмірі 49755,00 грн відшкодовані нею в повному обсязі (а.с. 15).

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно статті 23 вищевказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 24.1 статті 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті ( пункти 24.2; 24.3 вказаного вище Закону).

Статтею 37 вище вказаного Закону визначено підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування.

37.1. Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є:

37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону;

37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону);

37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди;

37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно наведених вище положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком у зв`язку із лікуванням потерпілого здійснюється відшкодування обґрунтованих витрат, необхідність здійснення яких має бути підтверджено документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Матеріали справи не містять даних закладу охорони здоров`я щодо отриманої внаслідок ДТП травми, необхідного лікування, медичного супровіду, призначення у зв`язку із цим лікуванням лікарських препаратів тощо.

Згідно даних акту виконаних робіт №07-FO/16 від 22 липня 2016 року ТзОВ "Шведсько-Українська клініка "Енгельхольм" здійснено оперативне лікування пацієнта ОСОБА_1 , назва операції: безцементне ендопротезування лівого кульшового суглоба, проте даних про період лікування, вартість цієї медичної послуги, а також медичного висновку про необхідність проведення цього оперативного лікування у зв`язку із ДТП, позивачкою не надано. Даних про проведення другої операції 22 липня 2016 року в Центрі травматології та ортопедії міста Чернівці матеріали справи не містять.

Звертаючись з позовом, позивачка вказує, що після проведення оперативного лікування нею продовжувалось лікування за рекомендаціями чернівецьких лікарів-протезістів.

Проте позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що придбання медичних препаратів пов`язано із лікарськими призначеннями та рекомендаціями, жодних медичних документів, виданих закладом охорони здоров`я, матеріали справи не містять.

За змістом статті 81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 5). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6).

Відтак апеляційний суд робить про обґрунтованість апеляційної скарги та недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, внаслідок чого зробив помилкові висновки про задоволення позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року в оскарженій частині скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді Д.Р. Гаращенко

М.В. Мережко