Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1135/19
Провадження № 2/483/11/2024
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2024 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Рак Л.М.,

за участю секретаря Гречки С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», акціонерного товариства «Дельта Банк» та Гірської сільської ради про визнання недійсними кредитного договору, іпотечних договорів, договорів купівлі продажу права вимоги за іпотечними договорами, договору купівлі продажу, договору купівлі продажу майнових прав, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС», треті особи акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_3 , про визнання недійсними іпотечних договорів, договорів купівлі-продажу права вимоги за іпотечними договорами, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2019 року адвокат Афенді В.П., який є представником ОСОБА_1 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог, до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»), акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі АТ «Дельта Банк»), комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» (далі КП «Агенція адміністративних послуг»), правонаступником якого є Мартусівська сільська рада, правонаступником якої є Гірська сільська рада, предметом якої є визнання недійсним договору кредиту № КФ-ВКЛ-2016073 від 27 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк»; визнання недійсним іпотечного договору № 1609 укладеного 27 грудня 2012 року, щодо предмета іпотеки автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379,50 кв.м, що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м., споруди (Літ. № 5,6,7,8,І), розташованої за адресою; АДРЕСА_1 ; визнання недійсним договору купівлі продажу права вимоги за іпотечним договором від 20 червня 2018 року, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 723; визнання недійсним договору купівлі продажу права вимоги за іпотечним договором від 20 червня 2018 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстрований в реєстрі за № 724; визнання недійсним договору купівлі продажу № 327 від 26 березня 2019 року, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І., укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС»; визнання недійсним іпотечного договору № 7 укладеного 04 січня 2012 року, щодо предмета іпотеки нежитлових приміщень, загальною площею 109,8 кв.м в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 44619129 від 14 грудня 2018 року; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний № 44618374 від 14 грудня 2018 року; визнання недійсним договору купівлі продажу майнових прав від 20 червня 2018 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що під час укладання вищезазначених кредитних та іпотечних договорів були порушені вимоги законодавства, а саме дружина ОСОБА_1 не давала згоду на укладення вказаних договорів, що тягне за собою визнання їх недійсними з моменту укладення та всіх інших договорів укладених на їх підставі.

14 червня 2019 року адвокат Афенді В.П., який є представником ОСОБА_2 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ТОВ «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС», треті особи АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 , про визнання недійсними іпотечних договорів, договорів купівлі-продажу права вимоги за іпотечними договорами, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання недійсним договору купівлі-продажу; предметом якої є визнання недійсним іпотечного договору № 7 укладеного 04 січня 2012 року, щодо предмета іпотеки нежитлових приміщень, загальною площею 109,8 кв. м в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 ; визнання недійсним іпотечного договору № 1609 укладеного 27 грудня 2012 року, щодо предмета іпотеки автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379,50 кв.м, що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м, споруди (Літ. № 5,6,7,8,І), розташованої за адресою; АДРЕСА_1 укладених між відповідачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк», обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що під час укладання вищезазначених кредитних та іпотечних договорів ОСОБА_2 не давала згоду на їх укладення.

Ухвалою від 18 лютого 2020 року вказані справи об`єднані в одне провадження.

Станом на 04 лютого 2022 року справа перебувала у провадженні судді Казанлі Л.І., яку відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 66/0/15-22 від 25 січня 2022 року звільнено з посади судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Ухвалою від 09 лютого 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Рак Л.М. та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 15 вересня 2022 року було закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено її до судового розгляду.

Ухвалою від 25 травня 2023 року в якості правонаступника відповідача комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» було залучено Мартусівську сільську раду до участі у справі, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 44724 від 25 квітня 2023 року, наданого на запит суду, діяльність комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» було припинено, новим засновником є Мартусівська сільська рада.

Ухвалою від 20 вересня 2023 року в якості правонаступника відповідача Мартусівської сільської ради було залучено Гірську сільську раду до участі у справі, оскільки відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 183042 від 14 серпня 2023 року, наданого на запит суду, діяльність Мартусівської сільської ради було припинено, її правонаступником є Гірська сільська рада.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача за позовом ОСОБА_1 адвокат Афенді В.П. надав до суду заяву про проведення всіх судових засідань без його участі та участі позивача ОСОБА_1 , в якій крім того, зазначив, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

У судові засідання, призначені на 21 лютого 2024 року та 01 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_2 за своїм позовом не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про дати, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином судовими повістками, надісланими їй, відповідно ч. 6 ст. 128 ЦПК, рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою вказаною позивачем в позовній заяві, які повернуті до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (том 7 а.с. 126, 143) та на вказані дати клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин або заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надавала.

Представник відповідача Гірської сільської ради надав до суду заяву про проведення всіх судових засідань без його участі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого.

Цивільний процесуальний кодекс України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст. 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього кодексу, зокрема, фізичні особи, які не є підприємцями. Винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені у статті 20 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4 і 45 цього кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (пункт 4.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Відповідно до ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно з ч. 1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього кодексу.

Зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Як вбачається з договору кредиту № КФ-ВЛК-2016073 від 27 грудня 2012 року позивач ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, уклав вказаний договір кредиту з ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору кредит надавався позичальнику з метою фінансування поточної діяльності. Згідно з п. 1.4 договору позичальник гарантує, що він є фізичною особою-підприємцем, яка належним чином створена та існує за законодавством України і має необхідну за законодавством України правоздатність для укладення та виконання положень цього договору (том 1 а.с. 12-16).

З метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором, виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений іпотечний договір № 1609 від 27 грудня 2012 року, щодо предмета іпотеки автостоянки з адміністративно-службовою будівлею, загальною площею 379,50 кв.м, що складається з адміністративно-службової будівлі (Літ. А-1) загальною площею 379, 50 кв.м, споруди (Літ. № 5,6,7,8,І), розташованої за адресою; АДРЕСА_1 (том 1 а.с. 142-145).

На час звернення з позовом до суду позивач ОСОБА_1 мав статус суб`єкта підприємницької діяльності, оскільки з 16 вересня 2008 року він зареєстрований як фізична особа-підприємець і станом на 19 січня 2024 року свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець не припиняв, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 січня 2024 року (том 7 а.с. 111-112).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до суду у липні 2019 року, на дату подання позову не втратив статусу суб`єкта підприємницької діяльності, і цей спір пов`язаний, з його підприємницькою діяльністю, яка здійснювалася ним, як зареєстрованою фізичною особою-підприємцем з 16 вересня 2008 року і на час звернення до суду, тому провадження у справі підлягає закриттю, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд повідомляє позивачеві, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд дійшов наступного.

04 січня 2012 року ОСОБА_2 , як фізична особа-підприємець уклала з ПАТ «Дельта Банк» договір кредитної лінії № ВЛК-2009899.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надавався позичальниці з метою фінансування поточної діяльності. Згідно з п. 1.4 договору позичальник гарантує, що він є фізичною особою-підприємцем, яка належним чином створена та існує за законодавством України і має необхідну за законодавством України правоздатність для укладення та виконання положень цього договору (том 2 а.с. 223-226).

З метою забезпечення позичальницею виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги за цим договором, виступає забезпечення, яке не суперечить вимогам кредитора та діючого законодавства України, в зв`язку з чим 04 січня 2012 року ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений іпотечний договір, щодо предмета іпотеки - нежитлових приміщень, загальною площею 109,8 кв. м в житловому будинку літ. А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 (том 2 а.с. 230-232).

Як вбачається з відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 січня 2024 року ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 07 травня 2007 року та 14 лютого 2018 року вона припинила господарську діяльність, тобто на час звернення до суду (14 червня 2019 року) ОСОБА_2 статусу суб`єкта підприємницької діяльності вже не мала (том 7 а.с. 109,110).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд має право контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, зокрема й позивача, оскільки на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а відтак й обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

В прямі обов`язки осіб, які беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку. Разом із тим, справа знаходиться у провадженні суду з 14 червня 2019 року, при цьому суд не в змозі здійснювати розгляд справи за відсутності позивачки за зустрічним позовом та ухвалити рішення по суті спору через її неодноразову неявку та через відсутність заяви про розгляд справи без її участі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, тривалість провадження у справі, а також того факту, що позивачка за зустрічним позовом будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин та заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, а тому суд розцінює її пасивну поведінку, як втрату інтересу до предмету спору та залишає позов ОСОБА_2 без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 257, 260, 261, 353 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», акціонерного товариства «Дельта Банк» та Гірської сільської ради про визнання недійсними кредитного договору, іпотечних договорів, договорів купівлі продажу права вимоги за іпотечними договорами, договору купівлі продажу, договору купівлі продажу майнових прав, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Повідомити позивачеві ОСОБА_1 , що цей спір має бути розглянутий за правилами господарського судочинства.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «А-ФАКТОР ПЛЮС», треті особи акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_3 , про визнання недійсними іпотечних договорів, договорів купівлі-продажу права вимоги за іпотечними договорами, скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання недійсним договору купівлі-продажу залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачці ОСОБА_2 її право звернутися до суду повторно з вказаним позовом.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: