1Справа № 335/9803/23 2-др/335/18/2024
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
28 березня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Романько О.О.,
за участі секретаря судового засідання Гутник Є.С.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя заяву представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 поданою через представника - адвоката Тивоненка Данила Руслановича до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

15.03.2024 від представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн..

Представник позивача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були повідомлені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: суд не вирішив питання про судові витрати.

За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно заяви представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р. вказано, що при розгляді позову позивачем були понесені судові витрати, які складаються із витрат, пов`язаних з наданням позивачеві правничої допомоги, у сумі 17 000, 00 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ухвалено 11.03.2024 та направлено сторонам для відома. Відповідно до рішення суду позовні вимоги позивача були задоволені частково. Було визначено, що повний текст рішення суду буде виготовлено 21.03.2024.

Як вже зазначалося, то відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В позовній заяві було зазначено про орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу, який складав 10 000 грн..

В судовому засіданні 11.03.2024 представник позивача повідомив, що надасть відповідні документи та наведені конкретні розрахунки таких витрат в порядку, який визначений ч.8 ст. 141 ЦПК України.

15.03.2024 представник позивача адвокат Тивоненко Д.Р. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду.

18.03.2024 ухвалою суду було прийнято заяву представника відповідача адвоката Тивоненка Д.Р. та призначено до судового розгляду.

Так, до заяви від 15.03.2024 представником позивача було надано копію договору № 26/09 про надання професійної правничої допомоги від 26.09.2023 укладеного АБ «Данила Тивоненка «ПРІОРИТЕТ» в особі керуючого Тивоненка Д.Р. та ОСОБА_1 ..

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2 Розділу 5 цього Договору розмір гонорару Адвокатського бюро, а також умови і порядок його сплати визначається у додатках до цього договору. Витрати, понесені Адвокатським бюро при виконанні доручень клієнта, підтверджуються відповідними первинними документами ( видатковими накладними, актами, чеками, квитанціями, квитками тощо) і підлягають відшкодуванню клієнтом у визначені Адвокатським бюро строк і порядку.

При цьому конкретного розміру гонорару в договорі не визначено.

13.03.2024 складено між сторонами Додаток № 1 до Договору № 26/09 від 26.09.2023 передбачає перелік та вартість послуг за договором на загальну суму 35 000,00 грн.. Порядок сплати гонорару визначено як безготівковий переказ або готівкою, протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі. Порядок компенсації витрат адвоката передбачає безготівковий переказ або готівковий розрахунок, протягом 30 (тридцяти) робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі, за умови надання адвокатом клієнту документальних підтверджень понесених витрат.

Відповідно до акту № 1 надання послуг до Договору № 26/09 від 26.09.2023 про надання професійної правничої допомоги від 13.03.2024 у відповідності до п. 5.1 Розділу 5 цього Договору. Найменування та обсяг послуги: консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку, у тому числі: проведення двох зустрічей з клієнтом, попереднє вивчення та наліз наданих клієнтом документів, добірка та аналіз норм діючого законодавства щодо спірних правовідносин, вивчення судової практики, формування висновку щодо можливості захисту прав клієнта у судовому порядку час витрачений адвокатом 2 години, вартість 1000,00 грн.; складання п`ятьох адвокатських запитів час 5 годин, вартість 5000,00 грн.; складання позовної заяви час 6 годин, вартість 6000,00 грн.; підготовка до подачі позову до канцелярії суду через підсистему «Електронний суд». У тому числі: роздрукування позову, добірка та сканування письмових доказів для долучення до позову, завіряння копій документів час 2 години, вартість 2000,00 грн.; представництво інтересів клієнта у суді в одному судовому засіданні, незалежно від його тривалості та його виду 3000,00 грн..

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом ст.131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 15 ЦПК України.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй додатковій постанові від 11 травня 2023 року в справі № 824/59/22 (провадження № 61-2213ав23).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до акту наданих послуг №1 до Договору №26/09 від 26.09.2023 про надання професійної правничої допомоги від 13.03.2024 адвокатом надані клієнту на загальну суму 17000,00 грн..

Таким чином, суд вважає, що витрати позивача ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідач не скористався своїм правом на складення заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу або їх неспівмірність.

Разом з тим, суд також враховує ту обставину , що рішенням суду від 11.03.2024 позовні вимоги позивача було задоволено частково.

Окремо, суд звертає увагу на те, що за справами такої категорії судова практика є досить сталою і складність таких справ є помірною.

Також, на думку суду, вартість деяких послуг є завищеною та не в повній мірі відповідають обсягу саме необхідного та розумного витрачання часу на їх надання. Це стосується, зокрема, складання адвокатом запитів, кожний з яких вартує по 1000,00 грн., а також щодо підготовки до подачі позову, такі як роздруківка позову та завіряння копій документів, які фактично в підсистемі «Електронний суд» наразі не проводяться, а підтверджуються шляхом накладення електронного підпису адвоката.

Крім того, Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі і під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10.01.2010, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.2010, № 37246/04).

Таким чином, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з реальності та розумності розміру таких.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, суть спору та причини виникнення такого, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленої вартості деяких послуг з правничої допомоги, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 13 500 грн., які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката, на думку суду, відповідатиме критеріям, закріпленим в цивільному процесуальному законодавстві.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 копійок.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст додатково рішення суду складено 01.04.2024.

Суддя: О.О. Романько