Справа № 523/4557/24
Провадження №4-с/523/49/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа стягувач акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси зі скаргою, в якій просила визнати бездіяльність начальника приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), (далі державний виконавець) щодо не зняття арешту з майна боржника та зобов`язати зняти арешт, накладений на все майно скаржника на підставі постанови Б/Н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.01.2012 року ВП № 28824324, відкритого з метою примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси № 2-1318/11.

В обґрунтування скарги представник зазначає, що оскаржувана постанова була прийнята в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1318/11, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 22.08.2011р., на виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_1 , на користь АТ «Райффайзен Банк». Виконавче провадження було закрито та знищено. Проте, накладений в рамках виконавчого провадження арешт є чинним, тому ОСОБА_1 , як власник майна та сторона виконавчого провадження звертається до суду із даною скаргою.

В судове засідання особи, особи, які приймають участь у справі не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином (а.с. 26-28).

Від представника заявника адвоката Шалько О.А., надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність (а.с. 38).

Від АТ «Райффайзен Банк» надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності представника банку (а.с. 35).

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи необхідність дотримання встановленого ч.1 ст. 450 ЦПК України десятиденного строку розгляду скарги, достатність матеріалів для прийняття рішення по скарзі, суд прийшов до висновків про можливість розгляду скарги без участі заявника, особи дії якої оскаржуються, та стягувача, які не забезпечили явку своїх представників до судового засідання.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Оскаржувана постанова Б/Н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 30.01.2012 року у виконавчому провадженні № 28824324, постановлена Першим Приморським ВДВС Одеського міського управління юстиції у відкритому виконавчому проваджені з метою примусового виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 2-1318/11 про стягнення з ОСОБА_1 , на користь АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором.

За повідомленням Приморського ВДВС, ВП № 28824324 було закрито 01.07.2012р., а виконавчий лист повернуто стягувачу, а в подальшому виконавче провадження знищено за строком зберігання, разом із тим арешт не був знятий (а.с. 14).

Накладений в рамках виконавчого провадження арешт є чинним, що підтверджується відомостями з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 13), тому ОСОБА_1 , як власник майна та сторона виконавчого провадження звертається до суду із даною скаргою.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, внесено записи про обтяження від 30.01.2012р., за № 12109446 на все майно боржника, та запис від 31.01.2012 року за № 12112272 на все майно боржника (а.с.13).

Також встановлено, що з 01.07.2012р., АТ «Райффайзен Банк» не звертався до суду із заявою про заміну стягувача, поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання, та виконавчий лист до Приморського ВДВС повторно не надсилався.

За нормами ч.1 ст.74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, законодавство не передбачає підстав для зняття арешту та заборони відчуження державним виконавцем у зв`язку з не виконанням боржником боргових зобов`язань після повернення виконавчого листа стягувачу з правом повторного його пред`явлення до виконання, а може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Оскільки ОСОБА_1 , є стороною виконавчого провадження, та власником майна, на яке державним виконавцем накладено арешт та заборону відчуження, то питання про відновлення його прав як власника майна має бути вирішено у порядку визначеному розділом VII ЦПК України.

Разом із тим, суд вважає, що при закритті виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 30 червня 1999 року, у державного виконавця не було обов`язку щодо одночасного скасування постанови про накладення арешту, а отже його дії не можуть бути визнані протиправними.

На підставі викладеного, та враховуючи те, що виконавче провадження знищено за закінченням строку зберігання, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом відновлення порушеного права буде скасування судом арешту та заборону відчуження майна, накладені постановою державного виконавця на все майно ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.260, 261, 447, 451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа стягувач акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Скасувати арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Б/Н від 30.01.2012 року, у виконавчому провадженні ВП №28824324, реєстраційний номер: 12109446, дата реєстрації обтяження 30.01.2012 рік.

Скасувати арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Б/Н від 31.01.2012 року, у виконавчому провадженні ВП №28824324, реєстраційний номер: 12112272, дата реєстрації обтяження 31.01.2012 рік.

В частині вимог ОСОБА_1 на дії державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності неправомірною відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її підписання.

Ухвала підписана 05 квітня 2024 року.

Суддя