Справа № 489/232/24
Номер провадження 2/489/741/24
РІШЕННЯ

Іменем України

04 квітня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (далі - відповідач) про відшкодування моральної шкоди

встановив

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача з запитом про надання публічної інформації. Запитувалася публічна інформація про наявність на території Миколаївського району Миколаївської області вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі № 400/11/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо не направлення на адресу заявника ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит від 03.11.2021 у строки, встановлені ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач зазначає, що протиправними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких ОСОБА_1 зазнала внаслідок протиправних дій. Завдана моральна шкода викликала у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях та приниженні честі й гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато часу, енергії та сил для захисту порушеного права. ОСОБА_1 зазначає, що їй притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивача, сприймалося останнім як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самопочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача було порушено стан душевної рівноваги позивача, для відновлення якого йому довелося докладати додаткові зусилля. Також, ОСОБА_1 вказує на те, що їй доводилося додатково дисциплінувати себе, витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначалося на фізичному та моральному стані внаслідок чого вона не могла завершити як повсякденну роботу, так і побутову. Внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями ОСОБА_1 , яким остання змушена була додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше стала приділяти уваги друзям, сім`ї, родичам. Крім того, моральні страждання підсилювались тим, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи. Позивач зазначив, що завдану відповідачем моральну шкоду він оцінює у 40000 грн., які просить стягнути з відповідача на користь позивача.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача подав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні вимог з підстав викладених у відзиві. У відзиві зазначено, що П`ятий апеляційний адміністративний суд при винесенні постанови від 11.01.2024 у справі №400/11/22 не взяв до уваги пояснення Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо того, що для останнього не встановлено обовязку розпоряджатись запитуваною ОСОБА_1 інформацією. П`ятий апеляційний адміністративний суд у вказаній постанові не навів жодної норми матеріального права згідно з якою Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зобовязано володіти запитуваною позивачем інформацією. Відносно Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області запитувана інформація не була публічною інформацією, адже не відповідала вимогам, які висунуті відносно неї нормою-дефініцією, що закріплена ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації". Між Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області та ОСОБА_1 мало місце офіційне листування фізичної особи та державного органу, що унеможливлює застосування до них будь-якого із положень Закону України "Про доступ до публічної інформації".

У відзиві представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до державних органів та органів місцевого самоврядування із запитами про доступ до публічної інформації. Згодом, вбачаючи порушення вимог ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" в частині ненадання відповіді на запит на отримання інформації впродовж 5 робочих днів з дня отримання запиту ОСОБА_1 зверталась до державних органів та органів місцевого самоврядування. Територіальна юрисдикція адміністративних судів, які розглядали позови ОСОБА_1 неоднорідна: Миколаївська, Сумська, Одеська, Рівненська, Львівська, Черкаська, Херсонська, Чернігівська, Запорізька області. В подальшому, за умови позитивного для неї рішення адміністративного суду, ОСОБА_1 зверталась із позовами про відшкодування їй моральної шкоди тими державними органами та органами місцевого самоврядування, які порушили її право на доступ до публічної інформації. Поведінка позивача є не що інше, як зловживання своїм правом на ініціювання судових процесів фактично з одних і тих самих підстав та до одного й того ж органу державної влади, який представляє державу Україна, з метою отримання доходу за рахунок Державного бюджету України.

Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_1 не надано належних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та нібито спричиненою моральною шкодою. Крім того, між емоційним стресом, витрачанням вільного часу позивачем та діями відповідача неможливо встановити причинно-наслідковий звязок. Позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди. Звідки позивач взяв суму 40000 грн. взагалі не зрозуміло. ОСОБА_1 не надала доказів щодо заподіяння їй моральної шкоди відповідачем. Представник відповідача вважає, що позов необґрунтований та безпідставний, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з копією постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №400/11/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області щодо не направлення на адресу заявника ОСОБА_1 відповіді на інформаційний запит від 03.11.2021 у строки, встановлені ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В ч.1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зазначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України "Про доступ до публічної інформації" відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: ненадання відповіді на запит; ненадання інформації на запит; безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації ; необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; нездійснення реєстрації документів; навмисне приховування або знищення інформації чи документів. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом.

Згідно з ч. 2 ст. 200 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими правопорушеннями.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України).

За приписами ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

В п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 (далі ППВСУ №4 від 31.03.1995) зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 ППВСУ №4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №464/3789/17 від 10.04.2019).

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 818/607/17 від 24.03.2020 зазначено, що у практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. В силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

В якості протиправних дій позивач зазначає те, що відповідач не надав доступ до публічної інформації про наявність на території Миколаївського району Миколаївської області вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування та таку бездіяльність визнано протиправною судовим рішенням.

Суд враховує, що протиправність бездіяльності відповідача є доведеною, оскільки про це вказано в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №400/11/22, яка набрала законної сили. Якщо представник відповідача вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам законодавства, є необґрунтованою, то має право звернутися з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції.

Моральна шкода, яка завдана відповідачем позивачу полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з бездіяльністю відповідача, та змушена була витрачати час для захисту своїх прав у суді.

Крім того, суд враховує те, що позивачем не надано будь-яких доказів звернення до лікарів, психологів, відсутні медичні довідки про погіршення самопочуття ОСОБА_1 , наявність гіпертонічних кризів, які перебували б у причинному зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача. Крім того, позивач не заявляв клопотання про допит свідків (друзів, членів сім`ї, родичів та ін.), які могли б підтвердити серйозність душевних страждань позивача, що настали внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Законні права та інтереси позивача були поновлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2024 у справі №400/11/22.

Численні звернення ОСОБА_1 до Головних управлінь Держгеокадастру в різних областях України з запитами на отримання публічної інформації з подальшим зверненням до адміністративних судів про визнання бездіяльності протиправною, а в подальшому звернення із цивільними позовами про відшкодування моральної шкоди, не свідчать про зловживання позивачем його правом на судовий захист та не звільняють відповідача від обов`язку надання відповіді на запит про отримання публічної інформації із дотриманням строків, визначених законодавством України.

Компенсацію моральної шкоду необхідно стягнути саме за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, бездіяльність якого знаходиться у прямому причинному зв`язку з моральною шкодою завданою позивачу, є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру і їй підпорядковане, а остання є державним органом та фінансується з Державного бюджету України.

На підставі вище викладеного, виходячи з принципу розумності та співмірності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу, завданої протиправною бездіяльністю відповідача щодо ненадання публічної інформації за запитом позивача від 03.11.2021 у встановлений законом п`ятиденний строк. Суд вважає, що необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію моральної шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп. (п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, , адреса: 54004, м. Миколаїв, просп. Миру, 34.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.04.2024.

Суддя В. В. Кокорєв