Справа № 305/838/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Гусоньки З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року (головуючий суддя Дочинець С.І.) у справі № 305/838/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Рахівська районна лікарня» Рахівської міської ради, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи наступним.

Позивач з 11.12.1982 працювала на посаді головного бухгалтера у Рахівській районній лікарні, що неодноразово змінювала свою назву, і, зокрема, на Комунального некомерційного підприємства «Рахівська районна лікарня» (далі: КНП «Рахівська РЛ»).

03.04.2023 листом-повідомленням №117/07-6 КНП «Рахівська РЛ» повідомила позивачку, що з 04.04.2023 посаду головного бухгалтера буде переведено на неповний робочий тиждень з неповним робочим днем на 0,25 ставки.

Оскільки позивачка не погодилася із такими умовами праці, наказом (розпорядженням) від 04.04.2023 № 376 ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці за п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України.

Позивачка вважає наказ про звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначала, що зміна істотних умов праці є законною у тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, та вважає, що у КНП «Рахівська РЛ» фактично не відбулось змін в організації виробництва і праці.

Оскільки зміни в організації умов праці не проводилися та її не повідомлено про них за 2 місяці перед звільненням з роботи, вважає, що директором КНП «Рахівська районна лікарня» грубо порушено вимоги трудового законодавства, що є підставою для поновлення її на роботі.

Вказане звільнення вважає проявом дискримінації і мобінгу, таке принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Діями відповідача у зв`язку з незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 25 000 грн.

У поясненнях, що надійшли до суду 18.05.2023, позивачка зазначала, що на початку 2023 року директором КНП «Рахівська районна лікарня» ОСОБА_2 прийнято на посаду бухгалтера ОСОБА_3 та на посаду заступника головного бухгалтера ОСОБА_4 . На той час уже був один заступник головного бухгалтера ОСОБА_5 , а тому в прийнятті на посаду ще одного заступника потреби не було. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були узгоджені з нею і необхідності у їх прийнятті на роботу не було. Бухгалтерія справлялася у повному обсязі з виконанням поставлених на неї задач і зауважень до її роботи від директора не надходило. 03.04.2023 позивачка повернулася до роботи після лікарняного і їй вручили повідомлення №117/07-6 від 03.04.2023, у якому вказано на зміну істотних умов праці з 04.04.2023 та необхідність повідомлення рішення про надання згоди чи про відмову від продовження роботи до 11-ї години 04.04.2023. На її прохання про ознайомлення з аналізом роботи працівників бухгалтерії, відповіді від керівництва КНП «Рахівська районна лікарня» вона не отримала. Також їй не надано відповіді у зв`язку з чим у січні 2023 року, при відсутності потреби, було прийнято на роботу у бухгалтерію 2 працівників. Окрім цього, їй не надано відповіді на те, чому саме посаду головного бухгалтера було переведено на роботу з неповним робочим днем та оплатою праці 0,25 ставки, а не посаду іншого працівника бухгалтерії.

Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила суд скасувати наказ від 04.04.2023 № 376 про звільнення, поновити її на роботі, стягнути з КНП «Рахівська районна лікарня» середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 25000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що зміни умов праці для працівників КНП «Рахівська РЛ» були передбачені наказом № 33-о «Про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці» від 02.03.2023. У додатку до цього наказу визначено перелік посад і працівників, яких стосуються зміни істотних умов праці, зокрема головного бухгалтера ОСОБА_1 . Цим наказом передбачено, що працівників, які з поважних причин відсутні на роботі необхідно повідомити про зміну істотних умов праці у їх перший робочий день. На час прийняття даного наказу ОСОБА_1 перебувала у основній щорічній відпустці у період з 01.03.2023 по 28.03.2023, а надалі перебувала на лікарняному у період з 29.03.2023 по 02.04.2023. Про зміни істотних умов праці ОСОБА_1 повідомлено 03.04.2023, тобто у її перший робочий день. Зміни істотних умов праці для позивачки мали настати 04.04.2023, при цьому повідомлення про такі зміни вона отримала 03.04.2023, тобто до їх запровадження. Такі дії роботодавця вчинено з дотриманням положення ч.2 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до яких у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Звільнення позивачки, внаслідок відмови від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. У зв`язку з цим похідні вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну каргу мотивовано тим, що суд суб`єктивно підійшов до вирішення справи, оскільки помічник судді є товаришем директора КНП «Рахівська районна лікарня»; суддею не заявлено про самовідвід, хоча суддя знав, що дружина помічника працює у відповідача. Вказує, що місцевим судом неправильно з`ясовано обставини справи, оскільки справу ухвалено розглядати без виклику сторін. Місцевим судом не враховано, що так звана зміна істотних умов праці була впроваджена тільки для посади головного бухгалтера, хоча у бухгалтерії КНП «Рахівська районна лікарня» станом на 2023 рік працювало 9 штатних бухгалтерів, а також була ще одна вакантна посада бухгалтера. Зокрема в січні 2023 року відповідач прийняв у бухгалтерію двох працівників на повну ставку: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на посаду другого заступника головного бухгалтера. Наказ директора КНП «Рахівська районна лікарня» від 02.03.2023 № 33-о, на який послався місцевий суд у рішенні, не є доказом того, що у відповідача пройшли зміни в організації виробництва та праці, у ньому не зазначено в чому полягають зміни в організації виробництва та праці. Роботодавець не змінив посадову інструкцію головного бухгалтера при переведенні на неповний робочий тиждень із неповним робочим днем на 0,25 ставки, а головний бухгалтер не може належно виконувати весь обсяг посадових обов`язків із неповним робочим тижнем і неповним робочим днем. Вказує, що справжнім мотивом звільнення позивачки слугувало невиконання неправомірних наказів директора КНП «Рахівська районна лікарня» щодо безпідставного завищення оплати праці водієві, адміністратору, закупівлі товарів і послуг за завищеними цінами. Крім того, посилається на те, що судом не залучено третіх осіб Департамент охорони здоров`я, Західне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, не винесено окрему ухвалу на незаконні дії відповідача за розтрату державних коштів.

Заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу КНП «Рахівська районна лікарня» (а.с. 151-155), посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. Зокрема вказувало на виникнення потреби у зміні істотних умов праці (впровадження автоматизації бухгалтерського обліку, значне зменшення фінансування), які стосувалися переліку посад і працівників, зокрема головного бухгалтера ОСОБА_1 .

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючої (судді-доповідача) Кондора Р.Ю., суддів Кожух ОГ.А., Куштана Б.П.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.01.2024 суддю ОСОБА_6 звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2024 визначеною колегією суддів справу №305/838/23 прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції на 25.03.2024.

Межі розгляду справи та явка учасників справи

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01.01.2020 була прийнята на посаду головного бухгалтера у КНП «Рахівська районна лікарня» Рахівської районної ради, яке надалі змінило назву на КНП «Рахівська районна лікарня» Рахівської міської ради (а.с. 9-10).

Згідно з витягом зі штатного розпису КНП «Рахівська РЛ» на 2023 рік, у бухгалтерії було передбачено 10 штатних одиниць, а саме: головний бухгалтер, заступник головного бухгалтера (2 одиниці), керівник групи обліку та бухгалтер (5 одиниць). Окрім цього, в ньому зазначено, що штат складає 581,5 посад з місячним фондом заробітної плати 8 942 345,07 гривень (а.с.34).

Наказом директора КНП «Рахівська РЛ» від 27.02.2023 №29-О «Про внесення змін до штатного розкладу у зв`язку зі скороченням посад (професій) та створення комісії», з 03.05.2023 виведено із штатного розкладу КНП «Рахівська РЛ» посаду заступника головного бухгалтера у кількості 1 штатна одиниця та посаду лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії у кількості 0,5 штатних одиниць. При цьому, у наказі зазначено, що такий прийнято, враховуючи підсумки роботи працівників КНП «Рахівська РЛ» за 2022 рік, період роботи з 01.01.2023 по 28.02.2023, спрощення ведення бухгалтерського обліку за рахунок переходу на програмне забезпечення та зважаючи на фактичний обсяг робіт, а також враховуючи договір із Національною службою здоров`я України №1773-Е 123 Р000-ДУ01 від 17.02.2023 (а.с. 33).

На підтвердження обставин щодо зменшення фінансування, КНП «Рахівська РЛ» надано до справи інформацію про оплати надавачам медичної допомоги за програмою медичних гарантій у 2022 році КНП «Рахівська РЛ» у розмірі 131 120 080 гривень (а.с. 103). Відповідно до інформації про чинні договори про медичне обслуговування населення, КНП «Рахівська РЛ» та Національна служба здоров`я України на 2023 рік укладено договори про надання послуг на загальну суму 105 793 029,96 гривень.

Наказом директора КНП «Рахівська районна лікарня» від 02.03.2023 № 33-о «Про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці» визначено начальнику відділу кадрів повідомити працівників КНП «Рахівська районна лікарня» згідно списку у додатку про рішення роботодавця про зміну істотних умов праці, а саме встановлення неповного робочого тижня з неповним робочим днем та до 04.03.2023 отримати від них письмове підтвердження щодо згоди продовжувати роботу на умовах неповного робочого дня (а.с. 50-52).

У наказі зазначено, що його прийнято, враховуючи підсумки роботи за 2022 рік та за період роботи з 01 січня 2023 року по 28 лютого 2023 року працівників КНП «Рахівська районна лікарня», а також договір з Національною службою здоров`я України № 1773-Е 123 Р000-ДУ01 від 17.02.2023, кадровий потенціал та зважаючи на фактичний обсяг виконуваних робіт кожного особисто та забезпечення їхньої роботи за їх відсутністю, а також ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

У п. 1.3 цього наказу передбачено, що працівників, які з поважних причин відсутні на роботі, необхідно повідомити у їх перший робочий день.

У додатку до цього наказу визначено перелік працівників та займаних ними посад (загальною кількістю 20 працівників), яких необхідно повідомити про зміну істотних умов праці, серед яких, у тому числі, головний бухгалтер ОСОБА_1 (а.с. 52).

Оцінюючи наведені обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що роботодавцем доведено наявність реальних змін в організації виробництва і праці, які обумовили зміну істотних умов праці.

При цьому, колегія суддів вважає, що доцільність запровадження змін в організації виробництва і праці, а також право на запровадження таких змін узгоджується зі статями 42, 44 Господарського кодексу України, а КНП «Рахівська районна лікарня» самостійно має право встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

Доводи ОСОБА_1 про те, що залишку коштів роботодавця станом на І квартал 2023 року достатньо для виплати заробітної плати усім працівникам лікарні без скорочень, вистачання коштів на два місяці виплат працівникам заробітної плати судова колегія відхиляє, оскільки підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, а втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у щорічній основній відпустці у період із 01.03.2023 по 28.03.2023, що стверджується наказом від 03.02.2023 № 75-к (а.с. 68).

У період із 29.03.2023 по 02.04.2023 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному, що стверджується листком непрацездатності № 7917265-1 (а.с. 67).

У перший робочий день, згідно з повідомленням від 03.04.2023 № 117/07-6 «Про заплановані зміни істотних умов праці», ОСОБА_1 повідомлено про те, що з 04.04.2023, з метою запобігання скороченню чисельності працівників бухгалтерії КНП «Рахівська РЛ», встановлено неповний робочий тиждень з неповним робочим днем з розрахунку посади головного бухгалтера на 0,25 ставки (а.с.101, 7).

У цьому повідомленні зазначено, що враховуючи результати роботи працівників бухгалтерії КНП «Рахівська РЛ», фактичний обсяг виконаних робіт, договір із Національною службою здоров`я України № 1773-Е 123 Р000 від 17.02.2023, виникає необхідність у скороченні штатних посад КНП «Рахівська РЛ».

Також у повідомленні вказано, що у разі письмового неповідомлення до 11 години 00 хвилин 04.04.2023 рішення про згоду або відмову продовжувати роботу за новим режимом роботи, позивачку ОСОБА_1 звільнять у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, на підставі п.6 ст.36 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Вказане повідомлення 03.04.2023 о 14:30 вручено ОСОБА_1 , яка його отримала, однак від проставлення підпису відмовилася, про що складено акт від 03.04.2023 (а.с. 98)

Відповідно до повідомлення від 04.04.2023 № 119/07-6, ОСОБА_1 повідомлено про те, що її відмова від продовження роботи за новим режимом роботи є підставою для її звільнення з посади на підставі п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 42 зворот).

Актом від 04.04.2023 зафіксовано, що ОСОБА_1 04.04.2023 станом на 14:00 год. не подано жодного документу, щодо її згоди чи відмови від продовження роботи за новим режимом роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с. 99).

Як зазначила позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вона не була згодна з розміром заробітної плати, яку отримувала би при новому режимі роботи.

Наказом (розпорядженням) № 376 від 04.04.2023 ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера КНП «Рахівська РЛ» через відмову від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п.6 ч.1 ст.36 КзПП України). Підставами для звільнення вказані: повідомлення від 03.04.2023 №117/07-6 «Про заплановані зміни істотних умов праці»; наказ від 02.03.2023 № 33-о «Про повідомлення працівників про заплановані зміни істотних умов праці»; акт від 03.04.2023 «Про відмову від проставлення підпису про ознайомлення стосовно підтвердження отримання попередження про зміну істотних умов праці»; повідомлення від 04.04.2023 №119/07-6 «Про те, що відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, є підставою для припинення трудового договору» (а.с.6).

Отже, що спір між сторонами виник з приводу звільнення позивачки з посади головного бухгалтера КНП «Рахівська РЛ» у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці (п.6 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Позивачка зазначала, що змін в істотних умовах праці у роботодавця не відбулося, а відповідачем порушено двомісячний строк повідомлення її про зміни в істотних умовах праці.

Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

На підтвердження дійсності запроваджених змін істотних умов праці, після звільнення ОСОБА_1 , відповідачем до справи надано наказ директора КНП «Рахівська РЛ» від 02.05.2023 № 442, яким встановлено головному бухгалтеру ОСОБА_4 з 03.05.2023 неповний робочий день та неповний робочий тиждень з розрахунком 0,25 ставки, з оплатою пропорційно до відпрацьованого часу (а.с 53).

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 582/1001/15-ц та Верховного Суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111221071).

Згідно з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів» припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці, може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі, перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Суди зобов`язані з`ясовувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

У постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 357/1279/21 зазначено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 32 КЗпП України, зміна істотних умов праці включає зміну системи та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших. Перелік істотних умов праці не є вичерпним.

Доцільність запровадження змін в організації виробництва і праці, а також право на запровадження таких змін передбачено статями 42, 44 Господарського кодексу України (далі ГК України), якими визначено, що суб`єктам підприємницької діяльності надано право самостійно визначати порядок залучення та використання матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів (в тому числі і трудових), самостійно встановлювати та змінювати організацію виробництва і праці.

Відповідно до частини першої статті 62 ГК України підприємство самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина третя статті 64 ГК України).

Втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Як зазначалось вище, відповідно до наказу директора КНП «Рахівська РЛ» від 02.03.2023 № 33-о «Про повідомлення працівників про зміну істотних умов праці» працівникам згідно списку (всього 20 осіб), у тому числі і позивачці, було встановлено, неповний робочий тиждень з неповним робочим днем.

Суд першої інстанції, виходячи із штатного розпису відповідача, фонду оплати праці, фінансування КНП «Рахіська РЛ» на 2023 рік, дійшов висновку, що відповідачем вживалися заходи щодо оптимізації робочого процесу, наказ від 02.03.2023 № 33-о за своїм змістом є наказом про зміну істотних умов праці, а посилання позивачки на те, що зміна умов праці є проявом дискримінації стосовно неї є не обґрунтованими. Також місцевий суд дійшов вірного висновку, що зміни умов оплати праці позивача не відбулось, оскільки заробітну плату позивача було встановлено пропорційно до тривалості робочого часу з неповним робочим тижнем з неповним робочим днем.

Стосовно доводів позивачки про порушення відповідачем двомісячного строку повідомлення її про зміни в істотних умовах праці, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст.32 КЗпП про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

За пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався, і наразі, в Україні діє воєнний стан.

Встановлено, що у період дії воєнного стану, про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 , які запроваджувалися щодо неї з 04.04.2023, повідомлено 03.04.2023, тобто до запровадження таких умов.

Таким чином, відповідач був вправі впроваджувати будь-які зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності. Отже, дії відповідача щодо зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими. Відповідач дотримався установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.

Стосовно посилань позивачки на те, що роботодавець не може без згоди профспілкового органу приймати рішення з питань оплати праці, колегія суддів погоджується із висновками місцевого суду про те, що у даній справі працівнику передбачалося встановлення неповного робочого тижня з неповним робочим днем на 0,25 ставки, тобто зменшення робочого часу працівника, а не його заробітної плати.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, встановивши наявність змін в організації праці, про які під час воєнного стану позивач була повідомлена до їх запровадження (з дотриманням ч. 2 ст. 3 Закону України № 2136-ІХ) та від яких вона відмовилася, дійшов вірного висновку про те, що звільнення позивачки через відмову від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (пункт 6 статті 36 КЗпП України) відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Приймаючи до уваги те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників, а також штатний розпис, суд обґрунтовано вказав на відсутність підстав для поновлення позивачки на посаді. Відтак правильними є висновки про відмову в задоволенні похідних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що суддею місцевого суду не було заявлено про самовідвід, хоча він знав, що дружина помічника судді працює у відповідача є необґрунтованими та бездоказовими, не спростовують висновків місцевого суду по суті спору. Посилання на те, що судом першої інстанції не залучено третіх осіб Департамент охорони здоров`я та Західне міжрегіональне управління державної служби з питань праці є безпідставними, питання щодо їх участі у даній справі у встановленому процесуальному порядку не порушувалося, а їх участь не була необхідною; посилання на те, що судом не винесено окрему ухвалу на дії відповідача не стосується предмету спору.

Посилання на те, що суд помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін є необґрунтованим, оскільки згідно з п. 2 ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин, при цьому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За таких обставин, перевіривши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.

Головуюча:

Судді: