Справа № 453/1919/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у зв`язку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

"04" квітня 2024 р. м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

08 листопада 2023 року згідно штампу на поштовому конверті ОСОБА_1 звернулася до Сколівського районного суду Львівської області суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про збільшення розміру аліментів на утримання їхньої спільної неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з відповідача на підставі рішення Сколівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2015 року в розмірі 800 грн., який було індексовано Самбірським ВДВС у Самбірському районі Львівської області Західного МРУ МЮ до розміру 2000 грн., посилаючись на те, що дитина потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування та речей повсякденного вжитку. Разом з тим, позивач зазначила, що вона працює вчителем у загальноосвітній школі та не має матеріальної можливості самостійно забезпечувати усі потреби сина. За таких обставин позивач ОСОБА_1 просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2023 року цивільну справу за вищевказаним позовом передано для розгляду за підсудністю до Самбірського міськрайонного суду Львівської області.

20 лютого 2024 року зазначена справа надійшла на адресу Самбірського міськрайонного суду Львівської області та того ж дня передано судді Кущ Т.М.

Пред`явлена позовна заява ухвалою суду від 22 лютого 2024 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги, передбачені стст.175,177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п,5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази заявник може додати до заяви копії відповідних доказів).

Суд вказував, що предметом позову є збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Сколівського районного суду Львівської області суду від 23 вересня 2015 року, визначивши обов`язок по сплаті аліментів не у твердій грошовій сумі 800 грн. (індексованій у суму 2000 грн.), а у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача на дитину, від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно.

Судом було зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Згідно з приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може змінюватись за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З наведеного вбачається, що зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, є беззаперечним правом одержувача аліментів, а у разі, якщо така зміна призводить до збільшення або зменшення розміру аліментів в абсолютних цифрах, позивач повинен обґрунтувати зміну обставин, які враховувалися судом при визначенні способу стягнення та розміру аліментів.

Позивач за змістом позову як на підставу заявлених вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів посилається, зокрема, на наявність додаткових витрат на утримання дитини, а також на невідповідність стягуваної суми аліментів прожитковому мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, позивач, звертаючись до суду із вимогою щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, за змістом позову посилається на різні підстави для стягнення аліментів на утримання дитини у більшому розмірі.

Відтак, вбачається невідповідність позовних вимог змісту позовної заяви, оскільки у позовній заяві про збільшення розміру аліментів позивачем фактично заявлена вимога про визначення розміру аліментів у частці від доходу батька без її належного обґрунтування.

До того ж, судом було вказано, що позивач зазначила, що відповідач є військовослужбовцем, проте належних та допустимих доказів на підтвердження вищезазначеної обставини суду не подано.

Крім того, позивачем взагалі не зазначено нічого щодо спроможності відповідача їх сплачувати у визначеному нею розмірі та посилання на докази, що підтверджують вказані обставини.

Також, до позовної заяви не додано довідки, яка б підтверджувала, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

При цьому, суд вказав, що у позовній заяві відсутнє обґрунтування заявленого збільшення стягнення з відповідача розміру аліментів, оскільки позивачем на підтвердження його зміни матеріального становища взагалі не подано офіційних відомостей про отримувані ним доходи, зокрема, заробітну плату, пенсію, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

До того ж, у разі неможливості надання доказів на виконання вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач повинен зазначити перелік доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

В роз`ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ. Малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства)(п.3 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Частиною першою статті 279 ЦПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

З урахуванням наведеного, розгляд даної справи може здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження. Особливостями такого розгляду є розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, неподання позивачем всіх вищезазначених доказів разом з пред`явленням позовної заяви, в подальшому, на переконання суду, може перешкодити всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи через те, що справа повинна розглядатись в порядку спрощеного провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог пп.3-5 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити заявлені вимоги та обставини, якими позивач обґрунтовує їх, надати докази, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини, а також надати докази проживання дитини разом з нею та перебування дитини на її утриманні. Крім того, суд пропонував позивачу визначитись із правовою природою спірних правовідносин згідно з положеннями СК України.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 7 днів з дня отримання позивачем ухвали. Ухвала суду була скерована позивачу засобами поштового зв`язку, та отримана позивачем 07 березня 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу. У визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.М. Кущ