Справа № 372/1672/24
ухвала

Іменем України

05 квітня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.,

при секретарі Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Ценртального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року до суду надійшла заява начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Ценртального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про видачу дубліката виконавчого листа, у якій заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2010 року у справі №2-439/10.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що 02.07.2010 року державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Дане виконавче провадження №20326032 перебуває на примусовому виконанні з виконання виконавчого листа №2-439/10 виданого 24.03.2010 року Обухівським районним судом Київської області. В ході проведення ревізій матеріалів виконавчих проваджень, начальником Обухівського МВ ДВС було встановлено втрату матеріалів виконавчого провадження № 20326032 та оригіналу виконавчого листа № 2-439/10. Встановити місцезнаходження оригіналу виконавчого листа № 2-439/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 64764,80 грн., не вбачається можливим у зв`язку зі звільненням державного виконавця. У зв`язку із неможливістю виконання рішення та втратою виконавчого листа начальник відділу вимушений звернутись до суду із зазначеною заявою.

Заявник у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Інші особи у судове засідання не з`явились, належним чином та своєчасно сповіщені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до норм ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності, оскільки їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документу.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що 12 березня 2010 року Обухівським районним судом Київської області постановлено рішення у цивільній справі №2-439/10, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики задоволено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 64004,80 грн. та судові витрати в розмірі 760 грн., а всього стягнуто 64764,80 грн.

30.03.2010 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист ОСОБА_2

02.07.2010 на підставі вищевказаного рішення суду та виданого судом виконавчого листа, державним виконавцем Обухівського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №20326032 (а.с.30).

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі №1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3-рп/2010 у справі №1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява №40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі №2-1053/10 (провадження №61 - 18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, ані копії заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом по справі № 2-439/10, ані копії виконавчого листа, за відкритим виконавчими провадженнями заявником суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити чи в межах встановленого законом строку для пред`явлення вказаних виконавчих листів остання звернулася із цією заявою до суду.

Крім того, заявником не надано жодних належних, достатніх та допустимих доказів втрати виконавчого листа, інформації про виконавче провадження з ЄБД, а також відомостей щодо боржників щодо можливого виконання останніми рішення суду.

Тому, суд дійшов переконливого висновку, що заява про видачу дублікату виконавчого документу у цивільній справі № 2-439/10 є не обґрунтованою, оскільки не підтверджена належними, достатніми та допустимими доказами, не ґрунтується на законі, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись пп.17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст.81, 89, 258-260,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви начальника Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Ценртального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

Суддя О.Б. Тиханський