Справа № 344/681/24
Провадження № 22-ц/4808/517/24
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Баркова В.М.,

секретар Кузнєцов В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дяківа Дмитра Івановича на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про зобов`язання за власний рахунок демонтувати усі встановлені перестінки та очистити від усіх будівельних матеріалів нежитлове приміщення у горищі житлового будинку АДРЕСА_1 , відновишви приміщення до попереднього стану.

15 січня 2024 року представником позивачів адвокатом Петришиним С.Р. разом з позовною заявою подано до суду заяву про забезпечення позову у даній цивільній справі шляхом заборони відповідачу ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам проводити будь-які будівельні роботи у нежитловому приміщенні, А, загальною площею - 679,9 кв., що знаходиться у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 до вступу рішення в силу у даній справі. Заяву обґрунтовано тим, що відповідач почав здійснювати реконструкцію нежитлового приміщення, що знаходиться на горищі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Від проведення таких робіт відповідачем позивачі та мешканці даного житлового будинку виявили, що від горища будинку і до п`ятого поверху несучі стіни вкрилися рясними і глибокими тріщинами. Зазначено, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідною та терміновою мірою застосування шляхом заборони відповідачу та іншим особам проводити виконання робіт у даному приміщенні, з метою запобігти подальшому руйнуванню будинку та можливого спричинення невідворотніх наслідків, а також є необхідним заходом щодо недопущення гірших негативних наслідків, що можуть настати, якщо такі роботи відповідачем будуть проводитися.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року заяву представника позивачів адвоката Петришина С.Р. про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ОСОБА_1 , проводити будь-які будівельні роботи у нежитловому приміщенні, А, загальною площею - 679,9 кв. що знаходиться у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції представник відповідача - адвокат Дяків Д.І. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року про часткове задоволення заяви у забезпеченні позову. Зокрема, зазначає, що в позові позивачі просять за власний рахунок демонтувати усі встановленні ним перегородки та очистити від усіх будівельних матеріалів нежитлове приміщення А, загальною площею - 679, 9 кв., що знаходиться у горищі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відновивши таке приміщення до попереднього стану. В позовній заяві та в самій заяві про забезпечення позову позивачі вказують на факт належності вищевказаного приміщення до приміщення загального користування (горище), хоча самі ж надають до позовної заяви докази зареєстрованого за відповідачем права власності саме на нежитлове приміщення та не оспорюють його права власності на дане нежитлове приміщення. Крім того, позивачі 04 січня 2024 року та 10 січня 2024 року зверталися з скаргами до Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської ради та отримали відповідь про те, що дані роботи відповідачем проводяться з дотримання норм чинного законодавства, і про так обставини позивачі суду не заявляли.

До позовної заяви не надано жодного належного та допустимого доказу того, що саме роботи, які проводяться відповідачем, спричинили утворення тріщин на стінах в будинку, зокрема позивачі мали можливість звернутися з заявою для проведення відповідної експертизи до звернення з позовною заявою до суду. З доказів, долучених до позовної заяви, не вбачається, що відповідачем порушені будь-які права позивачів як власників житлових приміщень. Тобто суд першої інстанції, виносячи ухвалу про забезпечення позову, прийшов до передчасного та необґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення такої заяви, без надання належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, а тому таке забезпечення є по сутті незаконним втручанням в право відповідача на користування його майном. Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи немає доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник позивачів адвокат Петришин С.Р. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що з доводами апелянта неможливо погодитися. З огляду на те, що в даному судовому спорі позивачі не ставлять під сумнів право власності відповідача, а предметом спору є дії ОСОБА_1 щодо проведення будівельних робіт по периметру нежитлового приміщення, від чого їх житловий будинок вкрився тріщинами, то вжиття заходів забезпечення позову є необхідним заходом щодо недопущення гірших негативних наслідків, що можуть настати, якщо такі роботи відповідачем будуть проводитися надалі.

Також представник позивачів зазначає, що той факт, що відповідач є власником нежилого приміщення у багатоквартирному житловому будинку, ще не дає підставі проводити роботи, які приводять до руйнування будинку. З даного приводу судом першої інстанції призначена судово-будівельна експертиза, де ставляться питання причин та наслідків утворення тріщин, джерело утворення та чи могли такі будівельні роботи, здійснені ОСОБА_1 , утворити такі наслідки, як тріщини. Вважає, що необов`язковість видачі дозволу Управлінням з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської ради для такого виду робіт не дає право самовільно здійснювати такі роботи, які порушують власність інших мешканців квартир та приміщень спільного користування, заподіюючи їм непоправну шкоду, а також ризик заподіяння шкоди життю.

Зазначає, що вжиття даного виду забезпечення позову є достатнім та обґрунтованим, а їх невжиття може заподіяти не тільки більші збитки майну позивачів, усіх мешканців будинку, а й призвести до невиправних наслідків в цілому. Погоджується, що судом першої інстанції об`єктивно оцінені ризики та забезпечено в належний спосіб даний предмет спору.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 січня 2024 року про забезпечення позову.

Позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Дяківа Д.І., які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення представника позивачів адвоката Петришина С.Р., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Як встановлено судом, позивачі є власниками квартир за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, в розмірі частки 1/1, належить нежитлове приміщення, А, загальною площею 679,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.01.2024 року.

Відповідач розпочав реконструкцію нежитлового приміщення, що знаходиться на горищі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі, які є власниками квартир верхніх поверхів, виявили, що після початку ремонтних робіт від горища будинку і до п`ятого поверху несучі стіни вкрилися рясними і глибокими тріщинами, у зв`язку з чим звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання за власний рахунок демонтувати усі встановлені перестінки та очистити від усіх будівельних матеріалів нежитлове приміщення у горищі житлового будинку АДРЕСА_1 , відновити приміщення до попереднього стану.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Судом першої інстанції з`ясовано, що між сторонами виник спір про зобов`язання демонтувати усі встановлені перестінки та очистити від усіх будівельних матеріалів нежитлове приміщення у горищі житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки такі будівельні роботи несуть шкоду майну жителів верхніх поверхів.

Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги про демонтаж проведених перебудувань на горищі будинку не направлені на захист прав позивачів, оскільки не передбачають відшкодування шкоди, тому і заявлені заходи забезпечення позову не є обгрунтованими. Крім того, колегії суддів він пояснив, що у випадку задоволення позову не існує перешкод для виконання рішення, і він готовий демонтувати все, що буде побудовано і встановлено в його власному нежитловому приміщенні. Відповідно, не існує імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів.

Представник позивачів наполягає на тому, що такі позовні вимоги викликані гострою необхідністю власників приміщень верхніх поверхів припинити руйнування власного житла внаслідок ремонтних робіт, що проводить відповідач в приміщенні, яке не може мати іншого призначення, ніж горище багатоповерхового будинку. Крім того, будинок планувався бути п`ятиповерховим, і до нього вже добудовано два поверхи, отже, за наявності семи поверхів замість п`яти, які передбачені технічними умовами побудови, позивачі вважають небезпечними будь-які ремонтні роботи на горищі. Позивачі не позбавлені права на відшкодування шкоди в майбутньому, але реалізують свої права на власний розсуд, намагаючись зупинити ремонтні роботи негайно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Задовольняючи частково заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони відповідачу проводити будь-які будівельні роботи у нежитловому приміщенні, А, загальною площею - 679,9 кв., що знаходиться у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції встановив, що такі заходи є співмірними із заявленими позовними вимогами, та доведеним є те, що існує імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку не задоволення судом заяви.

З урахуванням характеру спору неможливо не погодитися із таким висновком. Крім того, в данному спорі забезпечення позову шляхом заборони проводити ремонтні роботи до закінчення розгляду справи є необхідним заходом для недопущення гірших негативних наслідків, що можуть настати, якщо такі роботи відповідачем будуть проводитися.

Оскаржена ухвала суду цілком відповідає правовим висновкам, сформульованим у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22, які вказують, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу". Звертаючись до суду, позивачі посилаються на необхідність таких заходів, у справі призначена технічно-будівельна експертиза, отже, застосування таких заходів на час розгляду справи є логічним і не суперечить закону.

За таких обставин, враховуючи характер спору, колегія суддів повністю погоджується із думкою суду першої інстанції, що тимчасове обмеження проводити будь-які будівельні роботи у нежитловому приміщенні, А, загальною площею - 679,9 кв., що знаходиться у житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 , без обмеження права володіння та користування ним, не зашкодить істотним чином правам та охоронюваним законом інтересів відповідача, а є необхідним і пропорційним заходом забезпечення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 374,375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дяківа Дмитра Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 квітня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Барков