ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2024 року

м. Харків

справа № 629/2760/23

провадження № 22ц/818/1339/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О. В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачка ОСОБА_1 , представниця відповідачки ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року в складі судді Ткаченка О.А.

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24 вересня 2019 року.

Зазначив, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Вказав, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому цим договором.

Проте, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 04 квітня 2023 року має заборгованість в розмірі 125 888,73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 104 219,43 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 21 669,30 грн.

Вказав, що на даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав банку.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2019 року у розмірі 125 888,73 грн та судові витрати 2 684,00 грн.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24 вересня 2019 року в розмірі 104 219,43 грн та судовий збір 2 222,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити частково в сумі 37 638,60 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так, з наданої позивачем виписки за рахунком чітко вбачається, що кошти, які спрямовувались відповідачем на користь банку, зараховувалися банком не в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а в рахунок погашення заборгованості за процентами, розмір яких не був погоджений сторонами. Таким чином, заборгованість за кредитом постійно зростала за рахунок списання відсотків на прострочену суму заборгованості. Вказала, що вона акцентувала увагу місцевого суду, що заборгованість, яка стала предметом спору в рамках вказаної справи, виникла не у зв`язку з ухиленням відповідача від повернення фактично отриманих коштів, а внаслідок додавання безпідставно збільшених відсотків, штрафів та обов`язкових платежів. Посилалася на те, що з виписки вбачається, що в період з 06 вересня 2019 року по 06 квітня 2023 року нею використано кредитні кошти в загальній сумі 1 031 981,07 грн, а фактично повернуто кошти в сумі 941 361,42 грн. Звідси слідує, що станом на дату звернення до суду у неї перед банком виникла заборгованість за кредитом з фактично отриманих та неповернутих коштів у загальній сумі 90 619,65 грн (1 031 981,07 грн - 941 361,42 грн). Загальна сума списаних відсотків складає 52 981,05 грн. Таким чином, від загальної суми фактично отриманих та неповернутих нею коштів (90 619,65 грн) підлягають відрахування безпідставно нараховані (списані) банком відсотки за використання кредитного ліміту (52 981,05 грн), тому загальна сума її заборгованості перед позивачем за договором б/н від 24 вересня 2019 року складає лише 37 638,60 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 104 219,43 грн, тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови кредитування, зокрема щодо відсотків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24 вересня 2019 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як вбачається з вказаного договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 100 000,00 грн.

З довідки Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що за вказаним договором ОСОБА_1 надано кредитні картки №№ НОМЕР_1 , тип картки «MASTERCARG PLATINUM», 029070 тип картки «»VISA SIGNATURE», остання з яких з терміном дії до останнього дня грудня 2022 року.

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», які відповідачкою не підписано.

Так, пунктами 1.1.2.1.7, 1.1.2.1.8 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевиплатою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором на вимоги банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 1.1.5.20 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушення клієнтом строків платежів за будь-якого з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Пунктом 1.1.7.11 Умов та Правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

03 січня 2020 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту до 300 000,00 грн для карток «VISA SIGNATURE»; строк договору 240 місяців; строк кредитування до 240 місяців; пільговий період до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); мета отримання кредиту споживчі потреби; процентна ставка у пільговий період 0,00001% річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду 37,2% річних; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту договірне списання з рахунку клієнта, в тому числі за рахунок кредитного ліміту в розмірі процентів, які підлягають сплаті за цим договором 1-го числа календарного, наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та відсутності прострочених зобов`язань клієнта шляхом внесення клієнта коштів в розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця наступного за місяцем, у якому здійснено трати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення; пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання, але не більше 15% суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; штрафів немає; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74,4% для карток «VISA SIGNATURE» (а.с.17-20).

Із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 24 вересня 2019 року вбачається, що станом на 04 квітня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 125 888,73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 104 219,43 грн, заборгованості за простроченими відсотками -21 669,30 грн.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Умовами ознайомилася відповідачка і з ними погодилася, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг банку, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальницею, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана нею і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, користувалася ними та протягом тривалого періоду часу частково виконувала зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самою відповідачкою.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредит за договором № б/н від 24 вересня 2019 року, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула, тому наявні підстави для стягнення з неї на користь позивача заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим підписана ОСОБА_1 анкета-заява від 24 вересня 2019 року не містить істотних умов кредитного договору, зокрема в ній відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

03 січня 2020 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін. Тобто з 03 січня 2020 року сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору. Як вбачається з виписки за договором банком за період з 24 вересня 2019 року по 02 січня 2020 року неправомірно здійснювалось автоматичне списання відсотків, які нараховані на загальну суму 5 206,02 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення розміру тіла кредиту на вказану суму до 99 013,41 грн (104 219,43-5206,02), оскільки домовленості про сплату відсотків за користування коштами в період з 24 вересня 2019 року по 02 січня 2020 року підписана відповідачкою анкета-заява не містила.

При цьому нарахування щодо відсотків, неустойки та інших платежів за період з 03 січня 2020 року здійснювались банком у відповідності до умов, зазначених в паспорті споживчого кредиту від 03 січня 2020 року, який підписано відповідачкою, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_1 про те, що загальна сума її заборгованості перед позивачем за договором № б/н від 24 вересня 2019 року складає лише 37 638,60 грн є безпідставними.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних в цій частині в повному обсязі.

У зв`язку з чим рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні із зменшенням розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості з 104 219,43 грн до 99 013,41 грн, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково на 78,65%, тому сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2 110,97 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», а судове рішення в цій частині зміні із зменшенням стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судового збору за подання позову з 2 222,00 грн до 2 110, 97 грн.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково на 21,35%, тому судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 687,64 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2024 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 24 вересня 2019 року з 104 219,43 грн до 99 013,41 грн та судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за подання позову з 2 222,00 грн до 2 110, 97 грн.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 687,64 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О. В. Маміна

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.