Справа № 738/1943/23
№ провадження 2/738/23/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Комової І.В.

представника позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом Менської міської ради, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А H О В И В:

В листопаді 2023 року міський голова Менської міської ради, з метою захисту прав, життя та здоров`я малолітніх дітей, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання цих дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка, являючись матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх утриманню та вихованню. Згідно рішення Менського районного суду від 05.12.2022 малолітні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відібрані від матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав. Відповідно до рішення виконавчого комітету Менської міської ради від 30 січня 2023 року № 24, малолітнім дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно розпорядження голови Новгород - Сіверської районної державної адміністрації від 23 березня 2023 року № 45, малолітні діти влаштовані в прийомну сім`ю. Натомість, мати дітей веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, має низький рівень виховного потенціалу, не цікавиться життям та здоров`ям своїх дітей, не створила елементарних умов для повернення дітей в сім`ю. З 2018 року сім`я ОСОБА_11 постійно отримує соціальні послуги, періодично отримувала послуги соціального супроводу: рекомендації щодо ведення домашнього господарства, покращення умов проживання, консультації щодо відповідального батьківства та покращення батьківського потенціалу, гуманітарна допомога продуктами харчування та ін. Однак, відповідачка не зробила для себе належних висновків, продовжує зловживати алкогольними напоями, веде антиморальний спосіб життя, дітьми не цікавиться, а тому виконавчим комітетом було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей. В зв`язку з вищенаведеним, з метою соціально-правового захисту малолітніх дітей, орган опіки та піклування Менської міської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей та стягнення аліментів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення з її аліментів на утримання дітей підтримала та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 щодо задоволення позовних вимог в судовому засіданні заперечень не висловила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дала покази, що дійсно в її сім`ї проживають малолітні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже більше року. Спочатку діти згадували свою рідну матір, проте ці спогади були нехороші: вживання дорослими алкогольних напоїв, сварки, як дітей бив співмешканець матері. Діти були замкнені, налякані, проте з часом все стало налагоджуватись. Вони знайшли спільну мову, діти відкрились і пішли на спілкування. Троє старших дітей навчаються в школі, а найменший ОСОБА_13 ходить у дитячий садок. З дітьми ще займається психолог і логопед. За рік перебування в прийомній сім`ї діти дуже змінились: вони стали вихованішими, спокійнішими, припинились прояви агресії. Відповідачка ОСОБА_2 на зв`язок з дітьми не виходила, налагодити будь-які відносини бажання не виявила.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З наявних в матеріалах справи копій Свідоцтв про народження (а.с.8-9 зі зворотами) вбачається, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . При цьому відомості про батька малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), а малолітнього ОСОБА_8 - відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.10-13).

ОСОБА_14 , який являється батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в селі Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , являючись матір`ю чотирьох малолітніх дітей свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дітей, негативно характеризується за місцем проживання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, ніде не працює; не має постійного місця проживання, в будинку, де вона проживала разом з дітьми санітарно-гігієнічні умови не придатні для проживання малолітніх дітей, діти були недоглянуті, голодні, що створювало загрозу для їх здоров`я та життя.

Судом також встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Менської міської ради від 30 січня 2023 року № 24, малолітнім дітям надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.7).

Згідно розпорядження голови Новгород - Сіверської районної державної адміністрації від 23 березня 2023 року № 45, малолітні діти влаштовані в прийомну сім`ю (а.с.6).

Згідно позиції органу опіки та піклування Менської міської ради Чернігівської області, останні вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 306 від 27 жовтня 2023 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав» (а.с.3-5).

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації що розглядається, відповідачка протягом тривалого часу розлучення зі своїми малолітніми дітьми не виявила бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновленням свого зв`язку із ними. Навіть в період судового розгляду справи відповідачка жодним чином не продемонстрував суду свого бажання в поновленні сімейних стосунків з дітьми і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідачки держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , від виховання яких вона свідомо ухиляється, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не утримує їх матеріально, не спілкується з ними, не цікавиться їх життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Менської міської ради про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 164-166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, п. 1 ст. 200, п.5 ч.1 ст. 257, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов Менської міської ради, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_15 ( НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 16 листопада 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19 січня 2024 року.

Головуючий: О.А. Савченко