Справа № 541/2534/23
Номер провадження 2/541/59/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачем в період з березня 2021 по жовтень 2022 включно за адресою: АДРЕСА_1 , було спожито природний газ на загальну суму 39522,82 грн., вартість якого залишилась не сплачена споживачем. Постачальник звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою від 16.05.2023 р. по справі № 541/1639/23 Постачальнику було відмовлено у видачі судового наказу. ТОВ «ГК «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб та являється постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ними та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, який є однаковим для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015 визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідач акцептував Договір, повернувши постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. Постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних Опертора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу. В порядку досудового врегулювання спору Позивачем на адресу Відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.3.1-11736-2022/260063408 від 12.08.2022 року в сумі 35517,83 грн., яка залишилась незадоволеною відповідачем. Заперечення щодо сплати боргу Відповідачем надано, борг не сплачено. Просили стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 39522,82 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

25.09.2023р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Зазначив, що відповідач споживав природний газ з березня 2021 року по жовтень 2022 року на загальну суму 44618 грн., частково сплатив вартість спожитого природного газу, залишилась не оплачена сума в розмірі 39522,82 грн. Відповідачем було підписано заяву -приєднання 25.09.2021р., а з березня 2021 року відповідачем являвся споживачем Постачальника «Останньої надії» та був включений до Реєстру споживачів Постачальника «Останньої надії». За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917-р постачальником «Останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». Отже, Товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт Споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії».

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що до матеріалів справи долучено заяву-приєднання від 25.09.2021р., а заборгованість просить стягнути позивач з березня 2021 року. Просив врахувати, що ним сплачено за спожитий природний газ 9396 грн., які не враховані позивачем, тому вважає, що законна вимога позивача повинна становити 30126 грн.

Третя особа ОСОБА_3 зазначила, що відповідачем не є власником будинку, а є спадкоємцем попереднього власника. Квитанції про сплату вартості газу до них надходили від «Полтавагаз збуту», ними було сплачено 9000 грн., які просила врахувати. Також вважає, що договір з позивачем було укладено незаконно.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с. 8-16).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем природного газу, що також було підтверджено сторонами в судовому засіданні.

25.09.2021 року ОСОБА_2 приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що підтверджується копією заяви-приєднання за об`єктом, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 24).

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проведено розрахунок фінансового стану за особовим рахунком № НОМЕР_1 , який належить споживачу ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , який свідчить, що за період з березня 2021 по жовтень 2022 року включно наявна заборгованість за споживання газу в розмірі 39522,82 грн. (а. с. 22).

Позивачем на адресу відповідача направлялись Вимога про сплату заборгованості за спожитий газ, яка залишені без задоволення (а.с. 25).

Постачальник звертався до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.05.2023 по справі №541/1639/23, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ та судових витрат з підстав передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а. с. 18-19).

Відповідно ст.ст. 202, 208, 638 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори); у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно ст.ст. 7, 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовими споживачами» №2500 від 30.09.2015 року визначено, що типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Відповідно Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу та/або факт фактичного споживання природного газу. Відповідач акцептував договір, фактично споживаючи природний газ і частково сплативши вартість спожитого газу.

За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 №917-р постачальником «Останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Отже, судом встановлено, що з 01 березня 2021 року товариство здійснювало постачання природного газу на об`єкт споживача на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», а з 25 вересня 2021 року на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є типовими та публічними.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши наявні докази у справі, дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує умови договору, плату за поставлений природний газ не здійснює в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожитий природний за період з березня 2021 року по жовтень 2022 року включно у сумі 39522,82 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (фінансовий стан) споживача (а. с. 22).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 як споживача послуг природного газу є належним чином доведені, документально підтверджені, а тому є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на те, що ним сплачено ще суму заборгованості в розмірі 9396 грн. суд не бере до уваги, оскільки з наданих відповідачем квитанцій встановлено, що отримувачем платежів є ТОВ «Полтавагаз збут». Крім того, відповідачем подано квитанції, які враховано позивачем у рахунок погашення заборгованості, що відображено в проведеному ТОВ "ГК "Нафтогаз України" розрахунку фінансового стану на суму 5096,00 грн.

Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які спростовуються вимоги позивача.

Зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості.

Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 202, 208, 525, 526, 527, 530, 714, 901, ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273 , 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 суму боргу за спожитий природний газ за період з березня 2021 року по жовтень 2022 року включно за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в розмірі 39522 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судовий збір в сумі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, Код .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 04 квітня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян