ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Суми

Справа №592/12129/23

Номер провадження 22-ц/816/122/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2023 року, в складі судді Онайка Р.В., ухвалене у м. Суми,

В С Т А Н О В И В:

11 серпня 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Супруна Д.В., звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» (далі АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ») про зміну формулювання причин звільнення, стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та вихідної допомоги.

Позовна заява мотивована тим, що з 07 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року він перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ», працював на посаді механіка ремонтно-експлуатаційного управління. 28 липня 2023 року подав заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак наказом товариства №2438/ВК від 28 липня 2023 року його було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що є істотним порушенням законодавства про працю.

Крім того, в день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не виплатив ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 16286,28 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд:

- змінити формулювання підстав для звільнення, що визначені в наказі №2438/ВК від 28 липня 2023 року, та вказати підставою звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП України;

- стягнути з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі 20100,00 грн;

- стягнути з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 16286,28 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнити.

Змінено формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 викладеної у наказі АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» № 2438/ВК від 28.07.2023.

Вважати ОСОБА_1 звільненим з посади механіка ремонтно-експлуатаційного управління АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на підставі розірвання трудового договору з ініціативи працівника, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 31.07.2023.

Стягнуто з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 , заборгованість із заробітної плати в розмірі 16286,28 грн та вихідну допомогу в розмірі 20100,00 грн, разом в сумі 36386,28 грн.

Стягнуто з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 грн.

В апеляційній скарзі АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 та стягнення на його користь вихідної допомоги прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні цих позовних вимог або при не встановленні судом підстав для такої відмови, зменшити суму стягнення вихідної допомоги з 20100 грн до 15918 грн 84 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом не враховано, що затримка виплати всіх належних звільненому працівнику сум виникла не з вини товариства, що підтверджується листом Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, сертифікатами Сумської Торгово-промислової палати № 5900-22-1596 від 30 листопада 2022 року та № 5900-23-0322 від 24 січня 2023 року, якими засвідчено форс-мажорні обставини, пов`язані із військовою агресією РФ проти України.

Посилаючись на те, що порушення строків виплати позивачу заробітної плати виникла внаслідок дії обставин непереборної сили військової агресії рф проти України, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вважає, що товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Доводить, що позивачем допущене не правильне трактування положень постанови КМ України № 100 від 08 лютого 1995 року та не правильно обраховано суму вихідної допомоги виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 6700 грн. Вказує, що за даними довідки № 16-07/569 від 31 серпня 2023 року про середньомісячну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ», середньомісячна заробітна плата позивача, без відрахування ПДФО та військового збору, становить 5306 грн 28 коп. Відповідно, сума вихідної допомоги, що може бути виплачена позивачеві становить 15918 грн 84 коп. (5306 грн 28 коп х 3).

Рішення суду в частині стягнення заборгованості із заробітної плати не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для його зміни.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 07 вересня 2021 року по 31 липня 2023 року перебував з відповідачем АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ», працював на посаді механіка ремонтно-експлуатаційного управління (а.с. 8).

28 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою на адресу генерального директора АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ», в якій просив звільнити його з роботи за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 9).

Наказом АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» №2438/ВК від 28 липня 2023 року ОСОБА_1 , механіка ремонтно-експлуатаційного управління, було звільнено 31 липня 2023 року за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с.10).

Відповідно до наказу АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» №46 від 31 травня 2023 року, з 05 жовтня 2023 року для всіх працівників АТ встановлено неповний дводенний робочий тиждень тривалістю 16 годин, з робочими днями: понеділок, вівторок (а.с. 18).

Постановою прокурора Окружної прокуратури міста Суми Левченка А. від 14 квітня 2022 року визнано AT «СМНВО - Інжиніринг» потерпілим у кримінальному провадженні № 0000032 від 05 березня 2022 року за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та віддання наказів про вчинення таких дій, що полягали у вчиненні обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до зруйнування будівель і споруд AT «СМНВО - Інжиніринг» по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, палата засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

30 листопада 2022 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-22-1596, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

24 січня 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-23-0322, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по Договору на поставку № 1467/21 запасних частин до насосного обладнання для планово-попереджувального ремонту енергоблоку № 1 Білоруської АЕС від 03.11.2021.

13 лютого 2023 року Сумською Торгово-промисловою палатою було видано відповідачу сертифікат № 5900-23-0741, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме, забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України по AT «СМНВО - Інжиніринг» та ВАТ «Нафтан».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у своїй заяві позивач просив звільнити його з мотивів порушення роботодавцем строків виплати заробітної плати відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак не маючи повноважень самостійно в односторонньому порядку змінювати правову підставу розірвання трудового договору, АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» у наказі №2438/ВК від 28 липня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 , вказано за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, а тому згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України підлягає приведенню у відповідність формулювання причини звільнення, вказавши правильно: розірвання трудового договору з ініціативи працівника, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

При звільненні позивача внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, суд дійшов висновку про належність йому до виплати вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП України у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 20100 грн, що обчислена із мінімальної заробітної плати.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру вихідної допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до п. 4 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

За правилом ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 48 КЗпП України).

Згідно з п. 2.26, 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення.

Із аналізу наведених норм, вбачається, що ст. 38 КЗпП України містить дві окремі підстави для звільнення, які мають різні причини та наслідки, а саме: звільнення за ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку із неможливістю продовжувати роботу) та за ч. 3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору), а відтак запис про причини звільнення у трудовій книжці повинен бути конкретним, із зазначенням частини статті, відповідно до якої відбулося звільнення.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року по справі № 199/8766/18 зазначив, що за змістом статті 38 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і, які працівник визначає самостійно.

У разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення роботодавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП), не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч. 3 ст. 38 КЗпП України, він може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність зміни та неправильне формулювання причини звільнення ОСОБА_1 у наказі АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» №2438/ВК від 28 липня 2023 року за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, оскільки у своїй заяві про звільнення позивач просив звільнити його з роботи за власним бажанням відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з порушенням підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с. 9).

Відповідач, безпідставно зазначив підставою припинення трудового договору з ОСОБА_1 ст. 38 КЗпП України, яка позивачем не заявлялася, і видаючи наказ про звільнення ОСОБА_1 , не мав повноважень самостійно в односторонньому порядку ініціювати зміну правової підстави розірвання трудового договору в разі незгоди з причиною звільнення, вказаною працівником у заяві про звільнення.

Щодо розміру вихідної допомоги при звільненні колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

За висновками суду першої інстанції, оскільки позивача звільнено за власним бажаннями у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, то звільнений працівник у такому випадку має право на грошову виплату вихідну допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими міркуваннями суду інстанції та зауважує, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абз. 3 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08 лютого 1995 року № 100, у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Наводячи у позові розрахунок суми вихідної допомоги, який судом першої інстанції покладено в основу рішення, позивач, усупереч положень абз. 3 п. 8 цього Порядку, вираховує суму вихідної допомоги шляхом ділення на два суми заробітної плати за останні два місяці роботи позивача, це 6700 грн (мінімальна заробітна плата) за травень та 6700 грн (мінімальна заробітна плата) за червень 2023 року у сумі 13400 грн/2=6700 грн, що не відповідає нормам діючого законодавства, що регулюють ці правовідносини.

Згідно наданої апеляційному суду довідки АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» № 16-07/569 від 31 серпня 2023 року про середньоденну заробітну плату колишнього працівника ОСОБА_1 , його середньомісячна заробітна плата, без відрахування ПДФО та військового збору, становить 5306 грн 28 коп. (а.с. 45)

Зважаючи на встановлені вище обставини справи, ОСОБА_1 при звільненні належить до виплати вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку, що становить 15918 грн 84 коп (5306 грн 28 коп х 3).

Отже, позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги при звільненні позивача підлягають задоволенню частково, а саме: з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь позивача підлягає стягненню 15918 грн 84 коп., що відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач не звільнений від сплати судового збору за подачу позову про стягнення вихідної допомоги при звільненні.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на 79,2% (просив стягнути 20100 грн, а підлягає стягненню 15918 грн 84 коп.), враховуючи відстрочення судом позивачу сплату судового збору при поданні позову, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судового збору підлягає зміні і з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 850 грн 30 коп. (79,2% від 1073,60 грн).

Оскільки рішення суду в частині зміни формулювання причин звільнення залишається без змін, то судовий збір за цю вимогу стягнутий судом першої інстанції в розмірі 1073 грн 60 коп. залишається без змін.

Таким чином, з АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову у сумі 1923 грн 90 коп. (1073 грн 60 коп. + 850 грн 30 коп.)

Оскільки апеляційна скарга АТ «СМНВО ІНЖИНІРИНГ» підлягає частковому задоволенню по одній із вимог на 79,2%, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідачу за апеляційний перегляд справи підлягає компенсації судовий збір за рахунок позивача в розмірі 1275 грн 44 коп (79,2% від 1610,40 грн).

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2023 року змінити в частині стягнення вихідної допомоги та судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 15918 гривень 84 копійки вихідної допомоги.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь держави судовий збір у сумі 1923 гривні 90 копійок за подання позову.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» 1275 грн 44 коп. компенсації судового збору за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов