Справа № 285/4124/23
провадження у справі № 2/0285/148/24
18 січня 2024 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………...………Літвин О. О.,
секретаря………………….……...Клечковської М. М.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні
за правилами загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Звягельської міської ради Житомирської області
про визначення місця проживання дітей, -
У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив визначити разом із ним місце проживання їх спільних малолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначив, що з 16.10.2009 він перебував з відповідачкою у шлюбі, під час якого в них народилось двоє дітей. Рішенням суду шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачка проживає окремо, залишивши дітей разом з ним. Наразі мати не бере участі у вихованні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Сам вирішував і вирішує всі питання їх матеріального забезпечення, створення належних умов для навчання і виховання, відпочинку та розвитку. Діти виявили бажання проживати з ним і змінювати місце свого проживання не бажають.
Вважає, що наявні правові підстави для визначення місця проживання синівразом із ним, так як він має офіційну роботу і сталий дохід, фінансово утримує їх, має житло, всебічно забезпечує потреби дітей, їх розвиток, сумлінно ставиться до виконання свого батьківського обов`язку. Посилався на неможливість залишення дітейразом із їх матір`ю, оскільки її місце проживання йому не відоме, вона періодично виїжджає за кордон, займатись вихованням дітей не бажає.
Сторони та представник органу опіки в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності.
В заявах позивач та представник ІІІ особи просили провести судовий розгляд без їх участі.
Позивач в підготовчому засіданні від 28.09.2023 наполягав на своїх позовних вимогах, зазначав, що на даний час діти проживають разом з ним, сам займається їх вихованням та повністю забезпечує всі їх потреби. Відповідач періодично приїжджає в Україну, але дітьми не цікавиться.
Представник органу опіки та піклування в підготовчому засіданні пояснювала, що з відповідачкою вони спілкувались в телефонному режимі, яка повідомила, що перебуває за кордоном і рідко приїжджає до України. Згідно письмового пояснення, надати свій висновок з приводу визначення місця проживання дітей сторін, орган опіки не може, оскільки фактичне місце проживання відповідачки невідоме, з її слів вона не заперечує, щоб сини жили з батьком, тобто між батьками спір відсутній.
Відповідач до суду повторно не прибула, про дату слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов не скористались, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі, без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи і надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням їх інтересів.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Дитині для повного, гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння (Закон України "Про охорону дитинства").
Рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.
Судом встановлено, що з 16.10.2009 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2023 розірвано. За час шлюбу у них народились діти: сини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання яких судом не вирішувалось.
Після розірвання шлюбу сторони остаточно не визначили, з ким повинні проживати їх діти, хоча вони на день розгляду справи в суді фактично проживали та продовжують проживати за місцем реєстрації батька в АДРЕСА_1 . Позивачу належить на праві власності будинок, де вони усі проживають. Діти відвідують Пилиповецький ліцей Звягельської міської ради, де характеризуються з позитивної сторони.
Позивач працює у Пилиповецькому ліцеї Звягельської міської ради на посаді вчителя історії, права та громадянської освіти, отримує постійне та достойне грошове забезпечення.
Комісією у складі головного спеціаліста служби у справах дітей та практичного психолога 02.10.2023 проводилось обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , під час якого були встановлені належні умови для проживання дітей.
Декларацією прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ст.141 СК України). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії», інтерес дитини складається з двох аспектів: по-перше, її зв`язки із сім`єю мають бути збережені, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Батькам не може бути надано право на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини.
Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).
Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. За змістом ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
При проведенні невимушеної бесіди психологом міського центру соціальних служб із хлопчиками, було встановлено, що вони хочуть і надалі проживати із батьком.
Для нормального психоемоційного стану та відчуття благополуччя у неповнолітньої дитини, необхідна не тільки звична обстановка з усталеним колом спілкування, але вона ще повинна і відчувати себе психофізіологічне вільно, захищено та комфортно.
Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування не може носити формальний характер, воно повинно приносити користь дитині, буди джерелом його повноцінного розвитку та виховання, слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї.
Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У даній справі орган опіки та піклування Звягельської міської ради Житомирської області не надав суду такий висновок, посилаючись на неможливість обстеження умов проживання матері дитини, яка проживає за кордоном, і як наслідок, відсутність умов для затвердження висновку. Проте суд, дослідивши усі надані письмові докази та заслухавши в підготовчому засіданні пояснення позивача, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_7 . При цьому, суд розуміє, що даний спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, та виходить із першочергового значення і оцінки найкращих інтересів дитини.
Вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. ОСОБА_2 не надала суду належних доказів, достатніх для залишення проживати дітей саме з нею. Натомість позивачем ОСОБА_7 створені належні умови для повноцінного розвитку, проживання та виховання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , він дбає про їх стан здоров`я, духовний розвиток, створив належні умови для життя та відпочинку.
Таким чином, виходячи із обставин цієї справи, визначення місця проживання дітей разом із батьком будеправильним та спрямованена забезпечення їх гармонійного розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Зазначене буде відповідати якнайкращим інтересам дітей, сприятиме повноцінному вихованню та розвитку.
Разом із цим, суд наголошує, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.
Суд звертає увагу, що мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка безсумнівно відіграє важливу роль у їх житті та розвитку, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я, стан розвитку дітей, незалежно від того, з ким вони будуть проживати.
Таким чином, позовні вимоги, зважаючи на їх обґрунтованість та підтвердження належними доказами, - підлягають задоволенню.
З відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір, понесений ним при поданні позову.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позов задовольнити повністю.
Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. О. Літвин