ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/9331/21 Номер провадження 22-ц/814/75/24Головуючий у 1-й інстанції Бабенко Ю.П. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Дряниця Ю.В.,

секретар Стеценко В.С.,

з участю ОСОБА_1 та її представника адвоката Пацурковської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 січня 2022 року, постановлену суддею Бабенко Ю.П.,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

06.10.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у межах забезпечення якого заявою від 06.01.2022, просить: заборонити КП «Харківські теплові мережі» направляти їй повідомлення з вимогами погашення заборгованості та погрозами застосування всіляких мір, шляхом підкидання, без особистого вручення їй під розписку або направлення таких повідомлень засобами поштового зв`язку; зобов`язати КП «Харківські теплові мережі» зазначати у квитанціях тільки поточні нарахування по оплаті за споживання послуг без додавання до них незрозумілих та не законних розмірів неіснуючої заборгованості.

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що відповідачем у під`їзді будинку, де вона зареєстрована, залишаються квитанції та повідомлення з вимогами погашення заборгованості та передачі позовної заяви до суду. Такі дії відповідача складають хибне враження у інших мешканців будинку щодо неї, позивачки, та порушують її права. Крім того, відповідачем у кожній квитанції по нарахуванню за споживання послуг до поточних платежів вносяться суми неіснуючої заборгованості.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11.01.2022 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявником не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; тоді як їх вжиття буде свідчити про вирішення судом певних позовних вимог, які не є предметом судового розгляду, без проведення судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Зазначає, що заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами позову, предметом якого є неправильне нарахування відповідачем за споживання гарячої води, безпідставність вимог щодо сплати заборгованості за теплопостачання, наявність якої вона заперечує. Також предметом її позову є недостовірна інформація в довідках до районного управління соціального захисту населення, яким приймається рішення про надання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. У квитанціях відповідача зазначається не поточне нарахування за певний період, а завищені суми неіснуючої заборгованості. Тоді як у неправомірних оголошеннях, які відповідач вивішує на двері під`їзду будинку, серед його мешканців, поширюється відносно неї неправдива інформація, яка принижує її честь та гідність, викликає у сусідів негативне відношення до неї, як боржниці.

Проте суд першої інстанції викладеного не врахував та постановив невмотивоване судове рішення. Із метою захисту порушеного права вона були вимушена звернутися в суд із позовом, після чого агресивна поведінка відповідача не припинилася, а тому задля забезпечення позову просить вимоги заяви задовольнити. Зазначає, що такі заходи ніяким чином не перешкоджають діяльності відповідача і не обмежують можливостей його господарської діяльності.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.04.2023 апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків скарги, які усунуто заявником 09.12.2023.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.12.2023 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У суді апеляційної інстанції заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Пацурковська О.М. доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на її задоволенні.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявниці та її представника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.10.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до КП «Харківські теплові мережі», у якому просить: зобов`язати відповідача провести перерахунок з 01.05.2018 за споживання гарячої води за показниками лічильника; визнати недостовірною інформацію, подану в Управління соціального захисту населення адміністрації Індустріального району м.Харкова про наявність у позивача заборгованості в розмірі 30882,14 грн. станом на 01.05.2021 за послуги теплопостачання КП «Харківські теплові мережі», зобов`язавши відповідача відкликати таку недостовірну інформацію; зобов`язати відповідача надати їй та до Управління соціального захисту населення м.Харкова достовірну інформацію про стан в грошовому еквіваленті її особового рахунку станом на 01.05.2021 за період з 01.05.2018, тобто за період позовної давності; визнати заборгованість по оплаті послуг КП «Харківські теплові мережі» станом на 01.05.2021 відсутньою; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 1181700,00 грн. та судові витрати.

06.01.2022 позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про забезпечення позову, у якому,посилаючись на протиправність дій відповідача, який продовжує вчиняти порушення, які становлять предметом спору в цій справі, просить суд вжити заходи щодо його забезпечення, а саме: заборонити КП «Харківські теплові мережі» направляти їй повідомлення з вимогами погашення заборгованості та погрозами застосування всіляких мір, шляхом підкидання, без особистого вручення їй під розписку або направлення таких повідомлень засобами поштового зв`язку; зобов`язати КП «Харківські теплові мережі» зазначати у квитанціях тільки поточні нарахування по оплаті за споживання послуг без додавання до них незрозумілих та не законних розмірів неіснуючої заборгованості.

Відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд виходив із того, що невжиття таких заходів забезпечення позову ніяким чином не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист прав позивачки, за захистом яких звернулася остання.

Крім того, суд зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову тим шляхом, як просить позивачка, буде свідчити про вирішення судом певних позовних вимог, які не є предметом судового розгляду, без проведення судового розгляду. При цьому суд звернув увагу на те, що питання щодо заборони відповідачу вчиняти певні дії може бути предметом іншої позовної заяви, а не видом забезпечення позову.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог до доказування, передбачених статтею 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №910/20007/20 від 21.10.2021, №911/3616/21 від 30.06.2022.

Із огляду на викладене, установивши характер спірних правовідносин, предмет позову та обґрунтування заяви про його забезпечення, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Стосовно вимоги заяви щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу підкидати, а не особисто вручати під розписку або через засоби поштового зв`язку повідомлення про заборгованість, колегія суддів зазначає наступне. Так, направлення відповідачем споживачам послуг, у тому числі позивачці, повідомлення з вимогами погашення заборгованості є обов`язком КТ «Харківські теплові мережі», як і роз`яснення судового порядку стягнення заборгованості, у разі її доведення, а тому викладене не є погрозами. Доказів, що такі повідомлення були їй «підкинуті», а не особисто вручені під розписку або направлені засобами поштового зв`язку, позивачем не надано, а відтак, наразі такі твердження є припущеннями недостатніми для забезпечення позову, але можуть бути окремим предметом оскарження.

Натомість вимога заяви зобов`язати КП «Харківські теплові мережі» зазначати у квитанціях тільки поточні нарахування по оплаті за споживання послуг без додавання до них незрозумілих та не законних розмірів неіснуючої заборгованості, фактично, зводяться до вирішення спору по суті, що є не припустимим в межах його забезпечення.

Інші доводи апеляційної скарги стосуютьсяпитання обґрунтованості заявлених позовних вимог, що є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічна правова позиція висловлена 02.09.2019 Верховним Судом по справі №917/137/19.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 11 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.03.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця