Постанова

Іменем України

16 січня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2043/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 05 липня 2023 року

в складі судді Луценко О. М.

у цивільній справі №756/1461/23 Оболонського районного суду м. Києва

за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

про обмеження цивільної дієздатності, встановлення піклування та призначення піклувальника,

заінтересована особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації,

У С Т А Н О В И В:

В січні 2023 року заявники: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про обмеження цивільної дієздатності ОСОБА_3 та призначення їх піклувальниками останнього.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року заяву задоволено в повному обсязі та вирішено питання про судові витрати.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров'я України" вартість судово-психіатричної експертизи в сумі 10 758,80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення із заявників вартості судово-психіатричної експертизи, заявники подали апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги вказували, що суд першої інстанції не застосував положення статті 133 ЦПК України в системному тлумаченні з ч. 2 ст. 299 ЦПК України, внаслідок чого не врахував, що витрати пов'язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатної особи відносяться на рахунок держави.

Судом не враховано правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №637/909/21 про застосування положень ст. 133, ч. 2 ст. 299 ЦПК України.

За наведених обставин просили скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05.07.2023 в частині стягнення солідарного стягнення із заявників вартості судово-психіатричної експертизи та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким віднести дані витрати на рахунок держави.

Заявники в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених в ній.

Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Надіслав лист, в якому апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, а також просив проводити розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявників, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення із заявників вартості судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки з клопотанням про призначення судово-психіатричної експертизи звернулися заявники, то саме вони повинні нести судові витрати у справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх неправильними, з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Наведене правило є спеціальним під час визначення того, чи повинен заявник під час звернення до суду з такими заявами сплачувати судовий збір.

За загальними правилами частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У справах, де необхідно визначити психічний стан особи, призначення експертизи є обов'язком суду у відповідності до вимог статті 105 ЦПК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що викладене у частині другій статті 299 ЦПК України правило потребує свого системного тлумачення. Це викликане тим, що, з одного боку, за визначенням до складу судових витрат входить за частиною першою статті 133 ЦПК України і судовий збір, з іншого - у справах про визнання особи недієздатною покладаються на рахунок держави саме судові витрати, пов`язані з провадженням у справі, коли перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи закріплений у частині третій статті 133 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 14.12.2022 у справі №637/909/21, застосовуючи положення статті 133 в системному тлумаченні з положенням частини 2 статті 299 ЦПК України, зазначив наступне:

"У застосуванні частини другої статті 299 ЦПК України Верховний Суд використовує розширене її тлумачення, що відповідатиме сенсу тих правил, що визначені у цитованих статтях цього Кодексу. У такому тлумаченні Верховний Суд виходить з міркувань забезпечити узгодження між правилами, викладеними у частині другій статті 299 ЦПК України, та іншими правилами, що викладені у частинах першій та третій статті 133 ЦПК України.

Отже, здійснюючи розширене тлумачення застосування частини другої статті 299 ЦПК України, Верховний Суд дійшов переконання, що на рахунок держави у справах окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною (обмежено дієздатною) відносяться усі судові витрати - як судовий збір, так і витрати, пов`язані з розглядом справи, що узгоджується з правилом частини першої статті 133 ЦПК України".

Верховний Суд у вищезгаданій постанові від 14.12.2022 також зазначив, що заявник, зважаючи на викладення та зміст норми права, сформульованої у частині другій статті 299 ЦПК України, вправі очікувати застосування її у системному зв`язку з правилами частини першої статті 133 ЦПК України. Застосування частини другої статті 299 ЦПК України у зв`язку з правилами лише частини третьої статті 133 ЦПК України призводитиме до необґрунтованого звуженого тлумачення процесуальних прав заявника та, відповідно, до неправомірного обмеження її прав на доступ до суду.

Зважаючи на те, що частина друга статті 299 ЦПК України містить правило, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави, з урахуванням наведених положень закону колегія суддів приходить до висновку, що на заявників не покладається оплата вартості судово-психіатричної експертизи, яка проведена в межа розгляду справи про визнання фізичної особи обмежено дієздатною, оскільки витрати на проведення експертизи є складовою судових витрат. Відмінне від наведеного розуміння частини другої статті 299 ЦПК України призведе до порушення права заявника на доступ до правосуддя, доступ до суду, що є неприпустимим.

За таких обставин, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14.12.2022 у справі №637/909/21 про застосування частини другої статті 299 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл витрат за проведення судово-психіатричної експертизи, суд першої інстанції повинен був врахувати, що заявники звільнені від оплати таких витрат відповідно до частини другої статті 299 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що у разі, якщо буквальне тлумачення норми права не дає однозначної відповіді на те, чи має особа певне право, має бути застосовано системне тлумачення норм права. У такому тлумаченні суди повинні виходити з того, що приватна особа в разі такої неоднозначності процесуальних норм права має розраховувати саме на таке їх розуміння, яке не призводитиме до обмеження її процесуальних можливостей.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини зазначив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині у відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким витрати на проведення судово-психіатричної експертизи віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року в частині стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Державної установи "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров'я України" вартості судово-психіатричної експертизи в сумі 10 758 грн 80 коп. - скасувати.

Витрати, пов'язані з проведенням судово-психіатричної експертизи у даній справі, вартістю 10 758 грн 80 коп. віднести за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська