Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1279/24
Провадження № 2-о/723/1934/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м.Сторожинець

Суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області Бужора В.Т. розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту перебування малолітніх дітей на утриманні та вихованні батька,-

встановив:

Заявник в особі свого представника, звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування малолітніх дітей на утриманні та вихованні батька, посилаючись, при цьому, на те, що він 13.05.2010 року уклав шлюб з ОСОБА_3 від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Він проходить військову службу по мобілізації і бажає звільнитися з військової служби з підстав перебування на його утриманні двох дітей віком до 18 років, в зв`язку з чим виникла необхідність підтвердити факт перебування на його утриманні дітей.

Зважаючи на вказані обставини та зазначену мету звернення ОСОБА_1 до суду встановлено, що є підстави для відмови у відкритті провадження виходячи з наступного.

Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав.

Згідно з п.5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Метою звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту перебування малолітніх дітей на утриманні та вихованні батька є встановлення в судовому порядку обставин необхідних для наступного звільнення з військової служби.

Згідно частини четвертої ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права, спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Тобто, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Вивчивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до висновку, що факт про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню та встановленню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право між суб`єктом владних повноважень Міністерством оборони та військовослужбовцем ОСОБА_1 з приводу звільнення з військової служби, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження, а отже по заяві ОСОБА_1 слід відмовити у відкритті провадження.

Окрім цього, суд вважає, що вказаний спір хоч і підлягає вирішенню в порядку позовного провадження але не в порядку цивільного судочинства, оскільки наявним є спір із суб`єктом владних повноважень тобто органом державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій (пункт 7 ч.1 ст. 4 КАС України, яким є Міністерство оборони України, як спеціально уповноваженим суб`єктом, який і уповноважений на прийняття рішень з приводу наявності підстав для звільнення особи військовослужбовця з військової служби, відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Отже вимоги ОСОБА_1 пов`язані із доведенням наявності підстав для звільнення з військової служби, не пов`язані з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявника з державою, а отже не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства. Вказане випливає із висновків до яких дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду (рішення від 22.03.2023 року, справа № 290/289/22ц).

Керуючись ст.ст. 315, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження по заяві ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту перебування малолітніх дітей на утриманні та вихованні батька

Ухвала може бути оскаржена в апеляцiйному порядку. Аеляцiйна скарга може бути подана протягом 15-ти днiв з дня проголошення ухвали безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду Чернiвецькоi областi.

СУДДЯ