г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 177/2679/23
Номер провадження 2/213/629/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №177/2679/23 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, за відсутності учасників справи,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувшись до суду з даним позовом, просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 71 342,00 гривень, відсотки у розмірі 22 800,00 грн та судові витрати, які складаються з судового збору у сумі 2 147,20 грн та витрати на правову допомогу в сумі 10 000,00 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5530560 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту складає 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20 000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою з ТОВ «Контрактовий Дім».

Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 29 травня 2023 року між ТОВ«Авентус Україна» та ТОВ«ФК «Фін траст Україна» було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Процесуальні дії у справі.

29 грудня 2023 року позовна заява надійшла до суду.

02 січня 2024 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

05 лютого 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала відзив, де вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що наявний в матеріалах справи кредитний договір (у вигляді електронного документа) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідно до вимог законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. При цьому, згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України, якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Наголошує, що позивач не укладала кредитний договір, який долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви. Щодо неправомірного нарахування процентів вказує, що статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання споживчого кредиту 12 лютого 2022 року №5530560 визначено, що відповідачу надаються в кредит кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,99% в день, знижена 0,597% в день. Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача 51 342,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами. Вказує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ПК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Зазначає, що заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 51 342,00 грн не є співрозмірною сумі кредиту у 20 000,00 грн, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Тому при ухваленні рішення просить зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом. Також, вказує, що не отримувала доказів отримання кредитором права вимоги за її договором. Позивачем не надано доказів перерахування коштів (тіла кредиту). Розрахунок та інформаційна довідка не є документом первинного бухгалтерського обліку. Просить у позові відмовити, а також вважає обсяг виконаних робіт адвокатом не спів мірним фактичним витратам, необхідним для розгляду даної справи, оскільки всі документи адвоката по цій справі мають шаблонний (типовий) характер, заповнення яких не вимагає ні значних трудовитрат, ні часу, ні інтелектуального навантаження з боку адвоката. Відтак, вказана вартість послуг адвоката - 10 000,00 грн., на думку відповідача, не спів мірна із необхідним часом, які міг витратив би адвокат на виконання відповідних робіт (надання послуг) у спірних правовідносинах, та є явно завищеною. Отже, вважає, що правові підстави для стягнення з позивача 10 000,00 грн витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача відсутні.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №5530560.

Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит в сумі 20 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 на строк до 360 днів, стандартна процентна ставка 726,35 % (1,99% в день).

Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "М510793".

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п. 2.2 договору).

ТОВ«АвентусУкраїна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав, надавши 12 лютого 2022 року кредит в сумі 20 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім».

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала.

29 травня 2023 року між ТОВ«Авентус Україна» та ТОВ«ФК «Фін траст Україна» було укладено договір факторингу №29-05/2023-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором відповідача.

Отже, ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до відповідача щодо належного виконання останнім всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» на підставі кредитного договору №5530560, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, про що було повідомлено відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу, зазначену останньою при укладенні кредитного договору.

Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач оспорював цей договір факторингу в частині переданої позивачу вимоги за кредитним договором з підстав недійсності внаслідок невидачі кредиту чи припинення зобов`язання у зв`язку з повним виконанням тощо.

Отже, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» придбало право вимоги за цим кредитним договором до відповідача

Заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 94 124,00 грн, з яких: заборгованість у розмірі 71 342,00 гривень, відсотки у розмірі 22 800,00 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини з відступлення права грошової вимоги фактору, належного виконання зобов`язань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань і наслідків, які виникають при неналежній відмові.

Норми права, які застосовує суд.

Так згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору №5530560 від 12 лютого 2022 року з ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», після підписання якого між сторонами договору виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у Відповідача виникло зобов`язання повернути кредитору кошти відповідно до умов договору і сплатити відсотки за користування ними.

Так, позивачем надано як докази на підтвердження позовних вимог копію вищевказаного кредитного Договору, укладеного відповідачем з первісним кредитором, копію договору факторингу, витяг з реєстру боржників, розрахунок заборгованості, сума за яким відповідає боргу на момент передачі права вимоги за кредитним договором, указаним в Реєстрі боржників.

Тобто, позивачем доведено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, укладеним з ТзОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

Твердження відповідача про те, що розмір нарахованих позивачем відсотків є неправомірним спростовуються кредитним договором, за умовами якого нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося відповідно до п. 1.5 договору №5530560 і відповідач була з ними обізнана у момент його укладення, про що свідчить її електронний підпис.

Суд не приймає до уваги, викладені у відзиві пояснення відповідача, що їй було не відомо про відступлення права вимоги за кредитним договором №553056, оскільки матеріали справи містять докази повідомлення про відступлення права вимоги на користь

ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», шляхом направлення відповідного повідомлення на електрону адресу ОСОБА_1 , зазначену останньою при укладенні кредитного договору.

Суд також звертає увагу й на непослідовність позиції позивача, яка одночасно заявляє, що спірний договір нею не укладався, а потім, що кошти їй не передавалися та розмір нарахованих відсотків є завищеним. Вимога щодо визнання спірного кредитного договору недійсним позивачем не заявлялась.

Обґрунтовуючи рішення, суд керується правовими висновками, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», і зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі

№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 10 000,00 грн є обґрунтованою та спів мірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаної адвокатом роботи, значенням справи для учасників.

У зв`язку з наведеним, з урахуванням заперечень відповідача, які містять достатнього обґрунтування щодо зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 147,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" заборгованість за кредитним договором №5530560 від 12 лютого 2022 року у розмірі 71 342 (сімдесят одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп., нараховані відсотки за 60 календарних днів у розмірі 22 800 (двадцять дві тисячі вісімсот) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , юридична адреса: вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 04 квітня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов