Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/3382/23
Провадження № 2/553/450/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі: головуючої судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Сіомашко В.Р.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до ОСОБА_2 , в якому прохає: визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки MITSUBISHI ASX, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартиру АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль та визнати право власності на нього за ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля в розмірі 203370 грн; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру по частці за кожним; стягнути з ОСОБА_2 понесені судові витрати.

В обґрунтування позову вказувала, що 23.08.2000 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Полтавської міської ради, актовий запис №844. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.11.2016 шлюб між сторонами розірвано.

У шлюбі було придбано майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та складається з трьох кімнат, житловою площею 34,2 кв. м., загальною площею 49,7 кв.м., право власності на яку зареєстровано за відповідачем та автомобіль марки MITSUBISHI ASX НОМЕР_1 , який також зареєстровано за відповідачем. Вартість автомобіля на час розгляду справи складає 406740 грн, що підтверджується висновком про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 . Вартість квартири на час розгляду справи складає 879600 грн, що підтверджується звітом про незалежну оцінку ринкової вартості квартири складеного СОД ФОП ОСОБА_4 . При розлученні сторони дійшли згоди про розподіл майна у добровільному порядку. Позивач проживає у вищевказаній квартирі разом із своєю донькою 10 років, тобто з моменту придбання квартири та по теперішній час, відповідач жодного разу не з`являвся у вказаній квартирі та жодного разу не сплатив комунальних послуг. 10.11.2023 відповідач повідомив що має намір, без згоди позивача, продати квартиру та попередив що необхідно виселитися з квартири у місячний термін. За таких обставин позивач вважає, що вищевказані квартира та автомобіль є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, адже були придбані у шлюбі та оскільки в добровільному порядку згоди про поділ майна між ними не досягнуто, вона звернулася до суду із відповідним позовом.

Провадження у справі відкрито за ухвалою від 21.04.2021 з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

29.12.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому він прохає відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав того що вони є незаконними та необґрунтованими та застосувати строки позовної давності.

Також, ОСОБА_2 подано зустрічний позов в якому він прохає визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль MITSUBISHI ASX державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 /

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони з ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням суду від 01.11.2016. З травня 2013 року між ними припинено фактичні шлюбні відносини, оскільки він почав проживати з іншою жінкою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 . Саме за час фактичного припинення шлюбних відносин ним за кредитні кошти було придбано автомобіль MITSUBISHI ASX. Автомобіль було куплено за особисті кошти ОСОБА_2 , отримані та сплачені відповідно до умов кредитного договору №910.24266 від 26.09.2013, про існування якого відповідач не знала, ніякої згоди на його підписання не надавала. Зазначає, що факт припинення шлюбних відносин з 2013 року також визнається позивачем за змістом первісного позову.

05.01.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій остання наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та залишити заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності без задоволення.

Ухвалою суду від 18.01.2024 до спільного розгляду із первісним позовом прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю та здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

26.02.2024 позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в межах здійснення поділу квартири від позовних вимог в частині визнання автомобіля об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнення грошової компенсації відмовилась. Також прохала не стягувати з відповідача понесені судові витрати, скасувати заходи забезпечення позову та визнала вимоги за зустрічним позовом повністю.

Відповідач за первісним позовом звернувся із заявою, в якій позовні вимоги про визнання в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 права власності на частку спірної квартири визнав. Одночасно прохав не стягувати з позивача понесені судові витрати, скасувати заходи забезпечення, вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю.

Ухвалою суду від 25.03.2024 прийнято відмову ОСОБА_1 від частини позовних вимог щодо поділу автомобіля марки MITSUBISHI ASX, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а провадження у справі в цій частині закрито.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони та їх представники до суду не з`явились, звернулися на адресу суду із заявами в яких прохали проводити розгляд справи без їх участі та задовільнити позовні вимоги з урахуванням раніше поданих заяв.

Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2000, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.11.2016.

Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 , остання з 2006 року була офіційна працевлаштована.

За довідкою №5 від 12.12.2023 виданою ТОВ «Ліки Полтавщини» ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Ліки Полтавщини» з 02.02.2006 по 18.02.2011 на посаді санітарки, дохід за вказаний період склад 93414,77 грн.

Згідно довідки від 12.12.2023 виданої ТОВ «Ліки Полтавщини» ОСОБА_1 з 23.07.2013 по 31.08.2022 працювала в ТОВ «Ліки Полтавщини» на посаді фармацевта, дохід за період з 23.07.2013 по 31.12.2016 склав 181364,93 грн.

14.12.2011 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено попередній договір про намір продати ОСОБА_6 не пізніше 17.01.2012 квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м. за що ОСОБА_2 сплачує готівкою суму коштів в якості передплати у розмірі 231707,10 грн, що в еквіваленті курсом Національного банку України становить 29000 доларів США, факт передачі та отримання зазначеної суми коштів підтверджується підписанням цього договору та є частиною загальної суми основного договору. Не пізніше 17.01.2012 сторони зобов`язалися укласти договір купівлі продажу предметом якого є квартира ціна за яку складає 287636,40 грн, що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 36000 доларів США.

23.12.2011 між ОСОБА_6 , що діє зі згоди дружини ОСОБА_7 на підставі заяви, та ОСОБА_2 , що діє зі згоди дружини, ОСОБА_1 на підставі заяви, укладено договір купівлі продажу за яким ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_2 прийняв в спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 34,2 кв.м., загальною площею 49,7 кв.м. за 287614,80 грн що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 36000 доларів США.

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів №10869736 від 26.12.2011 набувачем квартири, на підставі договору купівлі продажу, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Відповідно витягу про державну реєстрацію прав №32967676 від 25.01.2012 ОСОБА_2 є власником квартири в буд. А-5 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 26.12.2011 посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М.

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 квартира складається з 3 кімнат житловою площею 34,2 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 8,5 кв.м., 2-а кімната площею 11,8 кв.м., 3-я кімната площею 13,9 кв.м., кухні площею 5,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., коридору площею 6,7 кв.м., санвузла площею 1 кв. м., шафи площею 0,4 кв.м. Загальна площа квартири 49,7 кв.м.

Згідно довідки №228 від 16.11.2023 виданої Житлово-будівельним кооперативом «Сонячний» ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю донькою ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 25.09.2013 за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб MITSUBISHI ASX 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір чорний.

Відповідно до кредитного договору №910.24226 від 26.09.2013 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено договір, за умовами якого банк надає ОСОБА_2 кредит у сумі 85000 грн на строк 96 місяців для фінансування купівлі транспортного засобу марки MITSUBISHI моделі ASX 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 . Роздрібна ціна купівлі ТЗ становить 185000 грн, позичальник власними коштами сплачує продавцю частину ціни купівлі ТЗ 100000 грн. Додатками до даного договору є графік щомісячних платежів та розрахунок сукупної вартості кредитування та реальної процентної ставки, які підписані ОСОБА_2 .

Згідно витягу №42011456 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 26.09.2013 до державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: вид обтяження: приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, підстава обтяження: договір застави транспортного засобу, 1351 посвідчений 29.09.2013 приватним нотаріусом Полтавського МНО Медведєвою В.А., об`єкт обтяження: автомобіль легковий, MITSUBISHI ASX, номер об`єкт: НОМЕР_2 , номер державної реєстрації: НОМЕР_4 , легковий універсал-в, 2013 року, НОМЕР_6 , колір чорний, обтяжувач: Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», код: 19390819, 79008, Львівська область, м. Львів, вул. Валова, 11, боржник: ОСОБА_2 , код: НОМЕР_7 , розмір основного зобов`язання: 85000 грн, строк виконання зобов`язання: 26.09.2021, термін дії: 26.09.2018.

Згідно квитанції №к111/О/104 від 24.09.2013 ОСОБА_2 здійснив оплату в розмірі 100000 грн згідно рахунку-фактури за авто рах. №Y-00002829.

Згідно квитанцій №QS207501 від 26.09.2013 та № QS208001 ОСОБА_2 було сплачено страхові платежі в розмірі 10452,50 грн та 315,90 грн.

В подальшому, згідно квитанцій №1615520 від 23.10.2013, №1615520 від 24.11.2013, №1615520 від 23.12.2013, №1615520 від 23.01.2014, №1615520 від 14.02.2014, №TR.1812998.8684.2454 від 17.02.2014, №1615520 від 18.03.2014, №1615520 від 17.04.2014, №1615520 від 19.05.2014, №1615520 від 23.06.2014, №1615520 від 22.07.2014, №1615520 від 22.08.2014, №1615520 від 23.09.2014 ОСОБА_2 здійснював погашення кредитної заборгованості за договором 910.24226 від 26.09.2013.

Згідно аналітичної довідки від 11.12.2023 середня вартість транспортного засобу MITSUBISHI ASX 2013 року випуску станом на дату дослідження складає 406740 грн.

Згідно звіту про оцінку квартири АДРЕСА_1 вартість квартири становить 879600 грн.

Сторони у справі, не заперечуючи встановлених судом обставин подали заяви про визнання первісного та зустрічного позовів.

Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України учасники справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 та відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 слід прийняти.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/1 5-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 22 лютого 2021 року у справі № 264/2232/19 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя . Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до частин першої, третьої-п`ятої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, тобто, ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, виходячи з наведених норм законодавства та наданих суду сторонами по справі доказів, враховуючи взаємне визнання сторонами заявлених позовних вимог за первісним та зустрічним позовом, що відповідає закону та узгоджується із встановленими фактичними обставинами справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням поданих сторонами заяв, суд залишає понесені судові витрати за кожним з ним.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 транспортний засіб марки «MITSUBISHI ASX», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

Скасувати заходи забезпечення, застосовані за ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 21.02.2024 у справі 553/3382/23 у виді арешту автомобіля MITSUBISHI ASX», 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартири АДРЕСА_1 .

Понесені судові витрати залишити за сторонами.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих