Справа № 466/9728/22 Головуючий у 1 інстанції Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-з/811/102/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
04 квітня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Копняк С.М.,
суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,
секретар судового засідання - Марко О.Р.,
з участю - представника відповідача - адвоката Джумурата В.М., представника позивача - адвоката Думича Р.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Джумурата Володимира Михайловича про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
постановою Львівського апеляційного суду від 14 березня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 , які підписані представником ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04 жовтня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 листопада 2023 року залишено без змін.

19 березня 2024 року зареєстровано заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Джумурата Володимира Михайловича, яке подано заявником через систему «Електронний суд» 19 березня 2024 року, в якому заявник просить стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у Львівському апеляційному суді розмірі 15 000 грн.

Представник позивача в суді апеляційної інстанції заявив про зменшення витрат на правничу допомогу, вважаючи, що такі суперечать, як умовам укладеного договору про надання правової допомоги та додатку до нього, так і розумності, необхідності та співмірності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяву слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів прийшла виходячи з такого.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

22 вересня 2021 року відповідачем з адвокатом Джумуратом В.М. укладено договір про надання правової допомоги № 38008.

11 січня 2023 року сторони узгодили вартість послуг правової допомоги у даній справі у протоколі договірної ціни (додаток № 1 до Договору № 38008).

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 було заявлено, що орієнтовна сума судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку із розглядом справи в апеляційному суді становитиме 10 000 грн., а до закінчення судових дебатів у справі зроблено відповідну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу та подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

19 березня 2024 року, тобто протягом п`яти днів після прийняття постанови апеляційним судом, представником фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвокатом Джумурат Володимиром Михайловичем подано заяву про стягнення судових витрат.

Отже, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані.

До заяви додано звіт опис наданих послуг (витрат на правову допомогу) від 09 жовтня 2023 року, з якого вбачається, які послуги надавались адвокатом і яка їх вартість, зокрема: підготовка правового обґрунтування та стратегії правового захисту у справі на стадії апеляційного розгляду - 1000, 00 грн, підготовка на направлення до суду відзиву на апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.10.2023 - 5000, 00 грн., підготовка на направлення до суду відзиву на апеляційну скаргу на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.11.2023 0 5000, 00 грн, представництво інтересів відповідача у суді апеляційної інстанції (участь у судових засіданнях) 15.02.2024 та 14.03.2024 - 2 судових засідання по 2 000, 00 грн = 4000, 00 грн, а разом 15 000, 00 грн.

Збільшення витрат на професійну правничу допомогу з 10 000,00 грн, зазначених в попередньому розрахунку до 15 000,00 грн у заяві про стягнення витрат, представником пояснюється подачею відзиву ще й на апеляційну скаргу на додаткове рішення.

Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, колегія суддів враховує, що під час апеляційного перегляду справи позиція сторін не змінювалася, а представництво інтересів відповідача здійснювалося тим самим адвокатом. При цьому, доводи відзивів на апеляційні скарги фактично ґрунтувалися на аргументах відзиву на позовну заяву та висновках суду, наведених в оскаржуваних рішеннях.

Отже, правова позиція відповідача вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

На думку колегії суддів, за обставин даної справи, зазначені окремо у Звіті-описі підготовка правового обґрунтування та стратегії правового захисту у справі на стадії апеляційного розгляду охоплюються послугами, які цей же адвокат надавав у суді першої інстанції. А саме направлення до суду відзивів на рішення та додаткове рішення не може бути віднесено до надання правничої допомоги.

Судові засідання в суді апеляційної інстанції за участі представника відповідача адвоката Джумурата В.М. проводились в режимі відеоконференції, останній був присутнім в судовому засіданні 15 лютого 2024 року, яке було відкладено у зв`язку із неявкою інших учасників процесу, та приймав участь в судовому засіданні 14 березня 2024 року, у якому розгляд справи було завершено.

Отже, дослідивши заяву про стягнення судових витрат та додані до неї документи, колегія суддів вважає, що розмір заявлених відповідачем витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 15 000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції, а відтак їх розмір є необґрунтованим у зазначеній вище частині.

Ураховуючи висновки Верховного Суду, наведені вище, оцінивши подані докази на підтвердження понесених витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню частково у сумі 5 000,00 грн, які належить стягнути з позивача ОСОБА_2 . У задоволенні решти вимог заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 141, 259, 268, 270, 367,368, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - адвоката Джумурата Володимира Михайловича про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у Львівському апеляційному суді в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 05 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич