Єдиний унікальний номер 341/2310/23
Номер провадження 2/341/65/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження у справі

04 квітня 2024 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні питання закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна.

встановив

Представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна.

У позові просить:

-розділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках спільне сумісне майно подружжя двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ;

-визнати за позивачкою право власності в порядку поділу спільного майна подружжя на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- судові витрати у справі покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 21 листопада 2023 року, яке відкладено на 08 грудня 2024 року.

Ухвалою суду від 08 грудня 2023 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 , про визнання спільного боргу подружжя та поділ боргових зобов`язань повернуто заявнику. Судове засідання відкладено на 20 грудня 2023 року.

Ухвалою суду від 20 грудня 2023 року витребувано докази з Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та у ОСОБА_4 . Судове засідання відкладено на 08 січня 2024 року та 25 січня 2024 року.

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04 березня 2024 року, яке відкладено на 13 березня 2024 року.

13 березня 2024 року та 27 березня 2024 року судові засідання відкладались за клопотанням сторін у зв`язку з можливістю мирного врегулювання спору.

04 квітня 2024 року позивачка подала до суду заяву про відмову від позову.

У заяві ОСОБА_1 зазначила, що між нею та відповідачем у добровільному порядку досягнуто домовленості щодо поділу спірного нерухомого майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. 27 березня 2024 року відповідач добровільно сплатив їй грошову компенсацію в рахунок розміру її частки у спірному нерухомому майні. Оплату відповідач провів у повному розмірі. У неї відсутні будь-які майнові претензії до відповідача з приводу предмету поданого позову. Зазначила, що відмовляється від позову у повному обсязі. Наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй відомі та цілком зрозумілі. Просила прийняти відмову від позову та закрити провадження у цій справі, вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

У судове засідання 04 квітня 2024 року з`явилась позивачка та її представник, відповідач не з`явився, хоча повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до норм статті 128 ЦПК України.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви за відсутності відповідача, оскільки такий повідомлений належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

У судовому засіданні позивачка та її представник вказану заяву підтримали. Підтвердили, що відповідач добровільно сплатив позивачці грошову компенсацію в рахунок розміру її частки у спірному нерухомому майні, у зв`язку з чим у них не залишилося неврегульованих питань у цьому позові.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам і розглянувши питання закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до приписів частини першої і третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною першою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивачки про відмову від позову та про закриття провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 подала заяву про відмову від позову, скористалась правом позивача, таку відмову прийнято судом і це не суперечить закону та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Розгляд справи по суті не розпочато.

Під час подання позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 3600,0 грн, що підтверджується квитанцією від 18 жовтня 2023 року № 0.0..1 (а. с. 3).

Таким чином, оскільки оскільки позивач відмовився від позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 1800,0 грн.

Керуючись статтями 13, 49, 142, 255, 260, 352-355 ЦПК України, суд

постановив:

Прийняти заяву позивачки ОСОБА_1 про відмову від позову.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1800,0 грн.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її постановлення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ