Справа №705/1683/24
2/705/1426/24 УХВАЛА
03 квітня 2024 року м.Умань
Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши матеріали за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кецкала Валерія Васильовича про забезпечення позову, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кецкалом Валерієм Васильовичем, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та застосування наслідків недійсних правочинів,
Заява обґрунтована тим, що до суду подано позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та застосування наслідків недійсних правочинів. Надані суду докази беззаперечно підтверджують, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідачі є близькими родичами, а при дійсності оспорюваних договорів оренди землі мають можливість вносити до цих договорів зміни та доповнення, зокрема щодо передачі спірних земельних ділянок в суборенду чи надання відповідачу ОСОБА_3 будь-яких інших прав на розпорядження належними позивачу земельними ділянками. Тому єдиним доцільним варіантом захисту прав позивача є забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.
На підставі частини першої статті 153 ЦПК України учасники справи в засідання не викликались.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При оцінці зазначеної співмірності слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25.05.2016, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вказані заходи не стосуються інших можливих подальших наслідків, що можуть виникнути внаслідок задоволення позовних вимог.
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Свою заяву представник ОСОБА_1 адвокат Кецкало В.В. обґрунтовує тим, що накладення арешту на земельні ділянки є єдиними доцільним варіантом захисту прав позивача.
Суддя вважає, що заяву належить задовольнити частково з огляду на таке.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Частиною третьою статті 12 і частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом даного позову є визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок та застосування наслідків недійсних правочинів. При цьому представник позивача у позові просить суд визнати недійсним договори оренди земельних ділянок, які належать на праві власності позивачу та відповідачу ОСОБА_2 по 1/2 частині.
Суд при розгляді заяви про забезпечення позову враховує посилання представника позивача у заяві про те, що відповідачі є близькими родичами, а при дійсності оспорюваних договорів оренди землі мають можливість вносити до цих договорів зміни та доповнення, зокрема щодо передачі спірних земельних ділянок в суборенду чи надання відповідачу ОСОБА_3 будь-яких інших прав на розпорядження належними позивачу земельними ділянками.
За таких обставин суддя виходить з того, що захист прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_1 до ухвалення рішення у справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому є підстави для забезпечення позову.
Верховний Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.
Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.»
Враховуючи наведене, суддя вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна є достатніми для забезпечення виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог позивача, а тому накладення арешту на таке майно є недоцільним.
Саме такий вид забезпечення позову є співмірним із позовними вимогами.
При цьому суд також бере до уваги, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом.
Керуючись ст. ст. 149 - 153, 157, 259, 260 ЦПК України,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кецкала Валерія Васильовича про забезпечення позову, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Кецкалом Валерієм Васильовичем, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та застосування наслідків недійсних правочинів задовольнити частково.
Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншим особам вчиняти будь-які дії та ухвалювати рішення щодо відчуження, передачі (в тому числі в суборенду чи надання будь-яких інших прав на розпорядження) нерухомого майна:
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Суддя О.І.Єщенко