Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 497/1901/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.04.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої-судді- Єгорової Н.І.

при секретареві- Маковецькій Л.А.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою, посилаючись на те, що 23.02.2022р. на автодорозі між м.Арциз у напрямку с.Виноградівка Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій колісного транспортного засобу марки Toyota Vista, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 . Внаслідок вказаної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження від яких помер., про що свідчить свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть від 24.02.2022р.

За вказаним фактом зареєстроване кримінальне провадження за № 0000159 за ч 2 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Відповідно даних Централізованої бази даних МТСБУ , всупереч п.21.1 ст.21 Закону Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів , на дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія колісного транспортного засобу марки Toyota Vista, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована не була.

Відповідно до п.п.а п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну-правову відповідальність.

Потерпілий ОСОБА_4 , який помер внаслідок ДТП, був батьком ОСОБА_5 , 2015р. народження.

Мама неповнолітньої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , діючи в інтересах доньки та у власних інтересах, 30.05.2022р. та 01.06.2023р. звернулася до МТСБУ з заявою про здійснення із фонду захисту потерпілих про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а саме: 234000 грн- відшкодування згідно ст.27 Закону, ст.1200 ЦК України шкоди, заподіяної смертю потерпілого; 21700 грн-відшкодування згідно п.27.4, ст.27 Закону витрат на поховання та на спорудження надгробного памятника.

Моторне(транспортне) страхове бюро України здійснило регламентну виплату потерпілій ОСОБА_7 в загальному розмірі 255700 грн.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, на підставі ст.1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Позивач посилаючись на те, що вони здійснили страхову виплату, просить стягнути в порядку

регресу з ОСОБА_3 на користь Моторного(транспортного) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування в розмірі 255 700 грн. та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2684 грн.

В судовому засідані представник позивача- адвокат Панасюк О.М. позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити в повному обсязі, пояснивши суду, що оскільки ОСОБА_3 є водієм автомобіля маркиToyota Vista, яка була учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого загинув велосипедист ОСОБА_4 , то як джерело підвищеної небезпеки він несе безвинну відповідальність власника такого джерела. МТСБУ виплатило дружині потерпілого, який загинув внаслідок ДТП, шкоду в загальному розмірі 255700 грн., у звязку з тим, що транспортний засіб ОСОБА_3 не був застрахований. Після здійснення зазначеної виплати в порядку регресу позивач просить відшкодувати страховому бюро за рахунок ОСОБА_3 понесені регламентні виплати.

Представник відповідача- адвокат Шоломон О.В. в судовому засіданні та уписьмовому відзиву на позов просив відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася не з вини водія автомобіля марки Toyota Vista, а з вини велосипедиста ОСОБА_4 , про що свідчить постанова слідчого від 29.06.2023р. про закриття кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.286 КК України. Внаслідок недоведення вини водія джерела підвищеної небезпеки у вчинені дорожньо-транспортної пригоди підстав для стягнення з нього регламентних виплат, здійснених страховою компанією не має.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження,а саме- представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.02.2022р. приблизно о 19.55 год. в Болградському районі Одеської області водій ОСОБА_3 , 1990р. народження, керуючи автомобілем марки Toyota Vista, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі О 160202 сполучення Арциз-Плоцьке на відстані 1 км. до с.Плоцьке скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , 1978р. народження, який рухався попереду у попутному напрямку. Внаслідок наїзду велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкоджження, від яких помер на місці пригоди.

По даному факту відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Одеській області зареєстроване кримінальне провадження за № 0000159 від 23.02.2022р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.286 КК України та проведено досудове розслідування.

Постановою від 29.06.2023р. слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області Супруненко О.П. вирішено кримінальне провадження за № 00000159 від 23 лютого 2022р. - закрити у звязку з відсутністю в діях водія ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.286 КК України.

В ході досудового розслідування слідчим було встановлено, що причиною дорожньо-транспортної події виявилося порушення вимог п.п.6.2, 6.6 а) Правил дорожнього руху України з боку водія велосипеда ОСОБА_4 . Необережні дії велосипедиста ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п.п.6,2, 6.6 а) ПДР України у своїй сукупності знаходяться у причинному звязку з настанням вказаної дорожньо-транспортної пригоди і призвели до настання суспільно небезпечених наслідків від даної дорожньо-транспортної пригоди, однак, враховуючи те, що внаслідок даної ДТП сам ОСОБА_4 був смертельно травмований, крім нього більше ніхто не постраждав, а по кримінальному проваджені проведені всі необхідні і можливі слідчі та процесуальні дії, а всі інші джерела отримання доказів по кримінальному провадженню вичерпані, слідчий прийшов до висновку, що кримінальне провадження в частині вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст.286 КК Укураїни підлягає закриттю.

Постанова про закриття кримінального провадження від 29 червня 2023р.не була оскаржена і набрала законної сили .

30.05.2022р. ОСОБА_7 звернулася до Моторного(транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування повязаного із втратою годувальника (до 14 років)- в розмірі 234 000грн. У звязку з тим, що 23.02.2022р. відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем маркиToyota Vista скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 . Внаслідок ДТП ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

ОСОБА_4 , відповідно до копії свідоцтва про народження був батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Матірю зареєстрована ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки Пенсійного фонду України від 30.05.2022р. ОСОБА_7 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію у разі втрати годувальника на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Факт смерті ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 25 лютого 2022р. та копією лікарського свідоцтва про смерть №20 від 24 лютого 2022р., відповідно до якого причиною смерті стали розтрощення головного мозку, множинні переломи черепу та кісток обличчя. Велосипедист травмований при зіткненні з легковим автомобілем.

Згідно даних Централізованої бази даних МТСБУ, на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія колісного транспортного засобу маркиToyota Vista, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 застрахована не була.

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України від 18.04.2023р. прийнято рішення сплатити на рахунок ОСОБА_7 234000 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Виплата даної суми підтверджена копією платіжної інструкції № 921180 від 24 квітня 2023р.

Відповідно до наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України прийнято рішення сплатити на рахунок ОСОБА_7 21700 грн за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Виплата даної суми підтверджена копією платіжної інструкції № 972091 від 13 червня 2023р. Шкода складалася із витрат на виготовлення та встановлення надгробного памятника відповідно до поданої заяви ОСОБА_7 та квитанції від 03.05.2023р. про понесені витрати в сумі 21700грн.

Відповідно до ч 2 ст.22 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповаідальності власників наземних транспортних засобів- у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров"ю та/або майну потерпілого.

Статтею 41 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст.1187 ч1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать:непереборна сила; умисел потерпілого ( ст.1193 ЦК України).

Відповідно до ч 1 ст.1193 ЦК України- шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція завдавача шкоди.

Умисел потерпілого відноситься до юридичного факту, за наявності якого особа, яка завдала шкоди, безумовно звільняється від обов?язку її відшкодувати.

Стаття 1193 ЦК передбачає два випадки, за яких може мати місце груба необережність потерпілого: а) наявність грубої необережності потерпілого з одночасною відсутністю вини особи, яка завдала шкоди, у разі настання відповідальності незалежно від вини; б) має місце як груба необережність потерпілого, так і вина особи, яка завдала шкоди.

Якщо умисел потерпілого відноситься до юридичного факту, то факт встановлення винної особи і доведеність її вини у вчинені події доводиться постановою слідчого про закриття кримінального провадження із-за відсутності складу злочину або обвинувальним вироком.

Положення частини 1 ст.1191 ЦК України передбачає право зворотньої вимоги саме до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до ст.38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"- 38.2.- МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

-п.38.2.1. ст.38 Закону регресний позов подається до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону;

Аналізуючи зазначену норму, суд приходить до висновку, що регресний позов можливо подати до водія, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, допустивши порушення ПДР України..

Із матеріалів справи вбачається, що причиною дорожньо транспортної пригоди стали порушення вимог Правил дорожнього руху саме велосипедистом, який в темну пору доби керував велосипедом не обладнаним світлоповертувачами, тому не міг бути завчасно виявленим іншими учасниками руху, тобто його знаходження на проїзній частині в умовах події було категорично заборонено. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись в темному одязі , не маючи на велосипеді жодних світловідбиваючих елементів, катафотів , по середині смуги руху водія автомобіля, при появі автомобіля велосипедист не покинув проїзну частину дороги, внаслідок чого стався наїзд автомобілем на велосипед. Дані обставини викладені у постанові слідчого про закриття кримінального провадження і не були спростовані..

В даному випадку, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини грубої необережності велосипедиста, що можна вважати як умисел потерпілого , передбачений ч 1 ст.1193 ЦК України, який виключає відповідальність водія автомобіля.

Отже, для відшкодування шкоди страховою компанією , спричиненої джерелом підвищеної небезпеки, який не застрахував цивільну правову відповідальність, доведеність вини водія чи власника транспортного засобу не є обовязковою.

Право зворотньої вимоги застосовується тільки до винної особи, як передбачено ч 1 ст.1191 ЦК України. Для відшкодування регламентних виплат, на думку суду, необхідно враховувати вимоги ч 1 ст.1193 ЦК України, ч 2 ст.1187 ЦК України, які передбачають умови звільнення від відповідальності при наявності непереборної сили , умислу потерпілого.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним умисел потерпілого, який став причиною скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_4 загинув. Смерть потерпілого настала внаслідок його неправомірних дій, повязаних з порушенням Правил дорожнього руху України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовної заяви про відшкодування з ОСОБА_3 в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою у суда не має, так як дорожньо-транспортна пригода сталася з вини потерпілого..

У разі відмови в задоволені позовних вимог судові витрати покладаються на позивача (ч2п.2 ст.141 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 76, 133, 141, 258, 264,265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з регламентною виплатою в розмірі 255 700 грн.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н. І. Єгорова