ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м.Суми

Справа №576/2598/23

Номер провадження 22-ц/816/575/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2023 року у складі судді Сапона О.В., ухвалене у м. Глухів,

в с т а н о в и в :

11 вересня 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 14 серпня 2018 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким останньому було надано кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, в розмірі до 90000 грн. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язаний був щомісячно повертати кредит встановленими платежами. Однак, в порушення умов вказаного кредитного договору відповідач належно не виконував взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносив необхідні платежі, тому станом на 01 серпня 2023 року він має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 81607,68 грн. (81607,68 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 0,00 грн. заборгованість за пенею, 0,00 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання), яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2023 року позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 81607,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 2684 грн витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення між банком та відповідачем договору 14.08.2018 року і не доведено, що договір укладено на тих умовах, на які посилається позивач. Зазначає, що банк додав до позову Умови та правила надання банківських послуг, які набули чинності 27 листопада 2021 року, тобто, після підписання договору. Вважає заявлену до стягнення суму необґрунтованою.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не подано.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову 81607,68 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.08.2018.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 81607,68 грн. (81607,68 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 0,00 грн. заборгованість за пенею, 0,00 грн. заборгованість за порушення грошового зобов`язання), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що останній платіж, серед інших, за кредитними договором відповідачем був здійснений 28.02.2022 року в сумі 2900 грн., що підтверджує факт отримання відповідачем коштів у кредит та наявність заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не повернув в добровільному порядку отримані від позивача кредитні кошти, а тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 81607,68 грн.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Підписуючи Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Моnоbаnк» від 14.08.2018 року, ОСОБА_1 погодився що Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (пункт 2 анкети-заяви).

Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг. Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Також підтвердив, що вищевказані документи йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (пункт 3 анкети-заяви).

Окрім цього, відповідач беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Повідомлення про зміну дозволеного кредитного ліміту Банк надсилає Клієнту у мобільний застосунок (пункт 3 анкети-заяви).

Крім цього, ОСОБА_1 підтвердив, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису (пункт 9 анкети заяви).

У Анкеті-заяві зазначено, що клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку.

З виписки за картковому рахунку відповідача вбачається, що у період з 15 серпня 2018 року по 11 березня 2022 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (знімав грошові кошти, оплачував покупки, поповнював свою картку, поповнював мобільний телефон та інше).

Таким чином, 14 серпня 2018 року між сторонами укладено кредитний договір у вигляді заяви-анкети. Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення між банком та відповідачем договору 14.08.2018 року є безпідставними.

Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Разом з тим, позивач додав до позову Умови та правила надання банківських послуг, які набули чинності 27 листопада 2021 року, тобто, через три роки після підписання договору, а не ті, які діяли на момент укладення з відповідачем договору і з якими він знайомився. Тому, враховуючи відсутність доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та їх розмір, відсутні законні підстави для нарахування процентів за користування кредитом шляхом збільшення тіла кредиту.

З виписки про рух коштів по картці відповідача, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що у період з 15 серпня 2018 року по 11 березня 2022 року ОСОБА_1 користувався кредитними коштами (знімав грошові кошти, оплачував покупки, поповнював свою картку, поповнював мобільний телефон та інше). За цей період він зняв 151658,17 грн кредитних коштів.

Суми надходжень від позичальника мали зараховуватись лише на погашення тіла кредиту. Беручи до уваги, що ОСОБА_1 зняв 151658,17 грн кредитних коштів, а повернув банку 137204,26 грн, що відображено у виписці про рух коштів за період з 15 серпня 2018 року по 11 березня 2022 року, то з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 14 серпня 2018 року у розмірі 14453,91 грн, як різниця між використаними та повернутими коштами.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру заборгованість за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Крім того, у зв`язку зі зміною рішення суду на підставі ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на 17,7% підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 475,07 грн (2684х17,7:100). Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на 82,3%, слід стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати за апеляційний перегляд справи в розмірі 3313,40 грн (4026х82,3:100).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2023 року змінити в частині розміру заборгованість за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», розташованого по вул. Автозаводській, 54/19 в м. Києві, , заборгованість за кредитним договором на загальну суму 14453 грн 91 коп.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 листопада 2023 року змінити в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» 475 грн 07 коп. судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний перегляд справи в розмірі 3313 грн 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов