Провадження № 2-о/202/50/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

28 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ісаєвої Д.А.,

за участі секретаря Савич В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Новікова Ніна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 . Родинні відносини заявника та спадкодавця підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та свідоцтвом про шлюб. Спадкодавець проживав разом із заявником у квартирі АДРЕСА_1 . Проживання із батьком на день його смерті підтверджується Актом про фактичне проживання. Заявник є єдиною спадкоємицею першої черги.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, завчасно надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.07.2006 року, дошлюбне прізвище заявника ОСОБА_3 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 10.06.1981 року, заявник дійсно є донькою спадкодавця ОСОБА_2 .

Закон встановлює строк для прийняття спадщини у шість місяців з часу її відкриття (ст.1270 ЦК України) і пов`язує прийняття спадщини з поданням нотаріусу відповідної заяви.

Проте, такий порядок прийняття спадщини стосується спадкоємців, які постійно не проживали зі спадкоємцем на час відкриття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Таким чином, закон не зобов`язує спадкоємця, який бажає прийняти спадщину та постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк звертатися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Однак, при зверненні до нотаріусу , заявниці було повідомлено про неможливість видачі їй свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки нею було пропущено строк для прийняття спадщини.

Згідно Акту про встановлення факту проживання громадянина від 09.03.2023 року, сусіди-свідки підтверджують, що громадянин ОСОБА_2 в період з 30.08.2020 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав у помешканні заявника за адресою: АДРЕСА_2 . Даний акт власноруч підписано сусідами.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Виходячи із правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18 від 10.01.2019 року встановлено, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про доведеність факту проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація спадкових прав заявника.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до переконання про задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Новікова Ніна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Судові витрати у справі окремого провадження відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Новікова Ніна, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 30.08.2020 року по день його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суддя Д.А. Ісаєва