Номер провадження: 22-ц/813/1725/24
Справа № 518/1418/22
Головуючий у першій інстанції Алексєєва О.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М.,Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Виходець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2023 року, постановленого під головуванням судді Алексєєвої О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ «СК «Альфа-Гарант»)про стягнення страхового відшкодування, в якому просила:

- стягнути з відповідача ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 19500 грн.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 3953 грн. 42 коп., три відсотки річних у розмірі 237 грн. 21 коп., інфляційні втрати у розмірі 729 грн. 70 коп., а всього 4920 грн. 33 коп.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страхове відшкодування у розмірі 120250 грн.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 24379 грн. 45 коп., три відсотки річних у розмірі 1462 грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 4499 грн. 81 коп., а всього 30342 грн. 03 коп.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхове відшкодування у розмірі 120250 грн.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 24379 грн. 45 коп., три відсотки річних у розмірі 1462 грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 4499 грн. 81 коп., а всього 30342 грн. 03 коп.;

- стягнути з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

У разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог відповідно до вимог статті 430 ЦПК України допустити його негайне виконання.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 12 грудня 2021 року близько 19 год. 00 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Одеса під час руху на ділянці автодороги 390 км + 700 метрів в напрямку м. Київ мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 від отримання тілесних ушкоджень загинув на місці події.

За фактом вказаної ДТП 13 грудня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №0001430 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП (12.12.2019 року) була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом №АР7523706.

22.03.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого ОСОБА_1 , сина загиблого ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_1 ) та доньки загиблого ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_1 ).

Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 260 000,00 грн., з яких: 19500,00 грн. моральної шкоди для дружини загиблого ОСОБА_1 : 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для сина загиблого ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_1 ) та 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для доньки загиблого ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_1 ).

15.08.2022 року та 22.08.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» були направлені заяви про доручення документів, а саме: довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 03.08.2022 року, довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 18.08.2022 року.

Листом від 13.09.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та відомостей про доходи ОСОБА_5 (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем); відомостей про доходи ОСОБА_1 (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем).

Також позивачка зазначила, що 30.09.2022 року у відповідь на лист Страховика від 13.09.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» були направлені письмові пояснення по справі щодо надання інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, відомостей про доходи як загиблого, так і дружини загиблого, а також інформацію щодо наявність/відсутність найближчих родичів загиблого.

Листом від 24.10.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили.

Позивачка вважає рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування через зупинення строків розгляду справи і прийняття рішення про виплату страхового відшкодування безпідставним, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа - пішохід, цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке в силу вимог ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини.

Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність постанови/вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Також позивачка звернула увагу, що відповідач при розгляді страхової справи у порушення ст. 34 Закону не вчиняв дії після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а саме п. 34.1. Закону, згідно якого страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Тобто, з метою перевірки обставин дорожньо-транспортної пригоди та наданих заявником документів відповідач мав право звернутись до компетентних органів для отримання належних документів, доказів, які підтверджують факт ДТП та перевірити достовірність наданих документів. Проте, такі дії відповідачем не проводились.

Окрім цього позивач вважає встановленим, що з моменту отримання страховою компанією заяви про виплату страхового відшкодування минуло більше 90 днів, а потерпілі так і не отримали належного страхового відшкодування.

На підставі наведеного, позивачка вважає, що є законні підстави для стягнення з відповідача пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, а також три проценти річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 19500 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 4621 грн. 23 коп., три відсотки річних у розмірі 277 грн. 27 коп., інфляційні втрати у розмірі 1235 грн. 44 коп., а всього 6133 грн. 94 коп.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страхове відшкодування у розмірі 120250 грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 28497 грн. 60 коп., три відсотки річних у розмірі 1709 грн. 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 7618 грн. 86 коп., а всього 37826 грн. 02 коп.

Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , страхове відшкодування у розмірі 120250грн.

Стягнуто з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 28497 грн. 60 коп., три відсотки річних у розмірі 1709 грн. 86 коп., інфляційні втрати у розмірі 7618 грн. 86 коп., а всього 37826 грн. 02 коп.

Стягнуто ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь держави судовий збір в розмірі 3417 грн. 86 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на прийняття неналежних доказів, яким надана неправильна оцінка,порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт посилається на помилковість висновку суду про правомірність стягнення страхового відшкодування до ухвалення вироку про притягнення до кримінальної відповідальності страхувальника товариства.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Ільків М.М., представник ОСОБА_1 просить у задоволені апеляційної скарги відмовити, рішення залишити без змін, оскільки рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять підстав для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» - Боднар О.П., адвоката Ільків М.М., представника ОСОБА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 14-15 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати дітей ОСОБА_6 померла (а.с. 18 т. 1).

14 листопада 2019 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено шлюб (а.с. 13 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_8 , мати ОСОБА_5 (а.с. 19-20 т. 1).

Відомості щодо батька ОСОБА_5 - ОСОБА_9 відсутні.

12 грудня 2021 року близько 19 год. 00 хв. на автомобільній дорозі сполученням Київ-Одеса під час руху на ділянці автодороги 390 км + 700 метрів в напрямку м. Київ мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій автомобіля марки «LEXUS RX 350», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події (а.с. 21 т. 1).

За фактом вказаної ДТП 13 грудня 2021 року були внесені відомості до ЄРДР за №0001430 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 22 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП (12.12.2019 року) була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом №АР7523706 (а.с. 23 т. 1).

ОСОБА_1 призначена опікуном малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 16-17 т. 1).

Позивачем на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» було надіслано заяву від 22.03.2022 року про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого ОСОБА_1 , сина загиблого ОСОБА_2 (законний представник ОСОБА_1 ) та доньки загиблого ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_1 ). До вказаної заяви додано копії паспорта ОСОБА_1 , довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_3 , рішення ВК Чогодарівської сільської ради Березівського району Одеської області №17 про призначення опіки над дитиною-сиротою ОСОБА_2 , рішення ВК Чогодарівської сільської ради Березівського району Одеської області №16 про призначення опіки над дитиною-сиротою ОСОБА_3 , свідоцтва про смерть ОСОБА_11 , свідоцтва про смерть ОСОБА_8 , свідоцтва про народження ОСОБА_5 , свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , витягу з ЄДРДР №0001430 від 13.12.2021 р., витяг щодо полісу №АР7523706 (а.с. 9-10 т. 1).

Згідно вказаної заяви, загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складала 260 000,00 грн., з яких: 19500,00 грн. моральної шкоди для дружини загиблого ОСОБА_1 : 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для сина загиблого ОСОБА_2 , (законний представник ОСОБА_1 ) та 19500,00 грн. моральної шкоди та 100750,00 грн. витрат на утримання для доньки загиблого ОСОБА_3 (законний представник ОСОБА_1 ).

15.08.2022 року та 22.08.2022 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» позивачем були направлені заяви про долучення документів, а саме: довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 03.08.2022 року, довідку, видану начальником відділу обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Одеській області від 18.08.2022 року про отримання ОСОБА_1 пенсії в разі втрати годувальника (а.с. 26-31 т. 1).

Листом від 13.09.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило позивача, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та відомостей про доходи ОСОБА_5 (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем); відомостей про доходи ОСОБА_1 (довідку про середньомісячну заробітну плату у випадку, якщо потерпіла особа працював за трудовим договором, або довідку з податкової служби про доходи за попередній до ДТП календарний рік, у випадку якщо потерпілий був фізичною особою-підприємцем). Крім того, ТДВ СК «Альфа-Гарант» просило надати відомості про наявність або відсутність у померлого батька для вирішення питання про розмір та кратність поділу між родичами загальної суми моральної шкоди (а.с. 32-33 т. 1).

30.09.2022 року у відповідь на лист Страховика від 13.09.2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» були направлені письмові пояснення по справі щодо надання інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, відомостей про доходи як загиблого, так і дружини загиблого, а також інформацію щодо наявність/відсутність найближчих родичів загиблого (повідомлено, що відомості про батька загиблого відсутні, невідомі ані рік його народження, ані смерті) (а.с. 34-36 т. 1).

Листом від 24.10.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлено позивача, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній провадженні №0001430 законної сили.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв`язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку» (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 на момент ДТП (12.12.2019 року) була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з Полісом №АР7523706 (а.с. 23 т. 1). Ліміт страхового відшкодування - 260000,00 грн.

За положеннями ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Нормами п. п. 27.1, 27.3, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_5

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми загиблого ОСОБА_5 .

Мати загиблого ОСОБА_8 померла до смерті сина.

Відомості про батька загиблого - ОСОБА_9 - відсутні у позивача та суду, даних щодо його звернення за страховим відшкодуванням після смерті сина відсутні.

Таким чином, кількість осіб, які претендують на виплату страхового відшкодування за спричинену моральну шкоду становить три особи.

Сума, заявлена у позові до відшкодування шкоди - по 19 500 грн. кожному позивачу відповідає 12-ти мінімальним заробітним платам на день настання страхового випадку, що узгоджується з законом (розмір мінімальної заробітної плати станом на 12.12.2021 р. складав 6500 грн.; 6500 грн.*12=78000 грн.; 78000 грн./4 особи (з урахуванням батька загиблого, відомості про якого відсутні) = 19500 грн.).

Відповідно до п. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно положень ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Право на відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, мають дві особи - малолітні діти загиблого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували на його утриманні.

Станом на день смерті ОСОБА_5 розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн., 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі складає 6500 грн./36 = 234000 грн.

З урахуванням встановленого договором страхування лімітом, розмір страхового відшкодування на одну дитину становить (260000,00 грн. - 19500 грн.*3) / 2= 100750 грн.

Судом встановлено, що спричинена позивачам внаслідок загибелі у зазначеній ДТП ОСОБА_5 шкода була завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким правомірно володів водій ОСОБА_4 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що відсутність вини та закриття кримінального провадження щодо водія забезпеченого страховиком транспортного засобу не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому з останнього має бути стягнута моральна шкода.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі 19500 грн., ОСОБА_2 у розмірі 120250,00 грн. (19500 грн. + 100750,00 грн.), ОСОБА_3 у розмірі 120250 грн. (19500 грн. + 100750 грн.), оскільки відповідач безпідставно не здійснив виплати страхового відшкодування позивачам.

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про правомірність стягнення страхового відшкодування до ухвалення вироку про притягнення до кримінальної відповідальності страхувальника товариства, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні, тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

На підставі викладеного вище, колегія суддів вважає рішення суду в частині стягнення страхового відшкодування законним та обґрунтованим, оскільки постановлене у відповідності до вимог чинного законодавства.

Однак, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат, виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Тобто, відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

У справі, яка переглядається, листом від 13 вересня 2022 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомило позивача, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання Страховиком інформації про набрання рішенням у кримінальній справі законної сили та відомостей про доходи ОСОБА_5 , ОСОБА_1 .

Відомості щодо результату розгляду кримінальної справи за фактом ДТП у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що настання строку для виконання грошового зобов`язання та можливість застосування до нього цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання виникає з моменту набрання законної сили судового рішення про стягнення з ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача страхового відшкодування.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх стягнення, так як на момент звернення позивача до суду з позовом між позивачем та ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, оскільки такий строк розпочнеться з моменту набрання законної сили судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат скасуванню, з ухваленням в цій частині нового, про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 24 травня 2023 року в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат - скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат - залишити без задоволення.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04 квітня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова