Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1030/24
Провадження № 2/711/774/24
У Х В А Л А

03.04.2024 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

15.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із клопотанням, у якому просить визначити підсудність її позовної заяви до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 22.01.2024, визначено підсудність вказаної вище позовної заяви Придніпровському районному суду м. Черкаси.

25.01.2024 позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу передано до Придніпровського районного суду м. Черкаси, відповідно до ухвали Верховного Суду від 22.01.2024. До Придніпровського районного суду м. Черкаси вказана вище позовна заява надійшла 05.02.2024 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2024, передана у провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни. Справі присвоєно єдиний унікальний номер - 711/1030/24.

Так, позивач ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 14.06.2008 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 567. Крім того, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - ОСОБА_1 .

До того ж, одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подала клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою суду від 09.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її клопотання про відстрочення сплати судового збору. Вказана ухвала набрала законної сили 09.02.2024.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Цивільним Кодексом України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що позовну заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства та постановлено ухвалу від 09.02.2024, якою п озовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви, тривалістю у десять днів від дня отримання копії цієї ухвали.

Вказана вище ухвала суду направлялася на електронну адресу позивача, яка зазначена у вступній частині позовної заяви ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 20.02.2024 за вих. № 711/1030/24/3410/2024, який доставлено до електронної скриньки 20.02.2024 о 14 год. 54 хв., про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про доставку електронного листа.

Крім того, цю ухвалу оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 272 ЦПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Слід також звернути увагу позивача на те, що Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема "Електронний кабінет" ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

Повідомивши суду, як один із своїх засобів зв`язку електронну пошту, позивач мала вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їй судового провадження та долю її власної позовної заяви, та мала усвідомлювати, що суд може комунікувати з учасником справи за допомогою повідомлених нею засобів комунікації.

Суд також ураховує, що в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу у поданих ним документах, як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 28.04.2023 по справі № 904/272/22.

Таким чином, суд виконав обов`язок щодо повідомлення позивача про прийняте у цій справі судове рішення від 09.02.2024 щодо залишення позовної заяви без руху.

Слід зазначити, що направлення судового рішення на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив відповідну електронну адресу та/чи зареєстрований у сервісі Електронного кабінету ЄСІТС.

Так, враховуючи дату отримання вказаної ухвали - 20.02.2024 о 14 год. 54 хв., останнім днем строку, встановленим позивачу для усунення недоліків позовної заяви, є 01.03.2024.

Між тим, ні станом на 01.03.2024, ні на теперішній час, позивач не зверталася до суду щодо питань розгляду справи за вказаною позовною заявою, як і нею не подані матеріали на виконання ухвали суду від 09.02.2024, враховуючи, що 10-ти денний строк, визначений цією ухвалою суду, уже закінчився.

Визначаючи наявність підстав для відкриття провадження у справі та надаючи оцінку позиції сторони позивача, слід звернути увагу на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство в Україні здійснюється, зокрема, на засадах верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності, неприпустимості зловживання процесуальними правами, обов`язковості судового рішення. Суворе та неухильне дотримання зазначених принципів є запорукою досягнення завдань цивільного судочинства, що превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України).

Відкриття провадження по справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст. 185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

Відповідно до норм ст. 175 ЦПК України обов`язком позивача є зазначення в позовній заяві зокрема, учасників справи, визначення їхнього процесуального статусу, інформації про них, обставин щодо змісту позовних вимог (способу/способів) захисту прав або інтересів, який позивач просить суд визначити у рішенні); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини тощо.

Таким чином, позивач зобов`язаний, відповідно до вимог ч. 2 ст. 43, ч. 2 ст. 83, ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, виконати вимоги при зверненні до суду з відповідним позовом, але у порядку та визначені строки цього зроблено не було, а тому порушується принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи лише у межах заявлених особою вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Саме позивач, як передбачено ч. 2 ст. 83 ЦПК України, зобов`язаний одночасно із поданням позову подати всі наявні в нього докази, що передбачено ч. 5 ст. 177 ЦПК України, і виправдовується дією принципу змагальності, який передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Слід зазначити, що без сплати судового збору у відповідному розмірі неможливе відкриття провадження у справі та вирішення наявного між сторонами спору.

Прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Разом з тим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися з урахуванням верховенства права, яке вимагає, щоб сторони у справі мали ефективний судовий засіб, що давав би їм можливість заявляти про свої громадянські права. Таким чином, це положення втілює «право на суд», право на доступ до якого, тобто право на звернення до суду у цивільних справах, є лише одним аспектом; однак, це аспект, який фактично дає можливість скористатися додатковими гарантіями, викладеними у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що Конвенція покликана гарантувати не права, які є теоретичними або ілюзорними, а права, які є практичними та ефективними. Це особливо стосується гарантій, закріплених у статті 6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке в демократичному суспільстві займає право на справедливий суд з усіма гарантіями відповідно до цієї статті. Правила, що регулюють офіційні кроки та строки, які мають бути дотримані при зверненні до суду, подачі апеляційної скарги або заяв на судовий перегляд, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності.

Отже, залишаючи позовну заяву без руху, позивач інформувалася про обов`язок виправити недоліки вказаної позовної заяви, а саме: привести її зміст та форму відповідно до вимог статей 175-177 ЦПК України та сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Слід зазначити, що вказане рішення відповідає позиції Верховного Суду, що висвітлене у постанові від 22.05.2019 (справа № 705/5060/18).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи матеріали справи, встановлено, що звернувшись до суду із вказаною позовною заявою, позивач, протягом 10-ти денного строку, визначеного ухвалою суду від 09.02.2024, ні станом на теперішній час, не цікавилася рухом справи, прийнятими судовими рішеннями, хоча мала таку можливість. Крім того, нею не подано до суду заяв про продовження (поновлення) строку для усунення недоліків позовної заяви, враховуючи ухвалу суду від 09.02.2024. При цьому, судом вжиті всі заходи щодо належного повідомлення позивача про прийняте рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Враховуючи недоліки позовної заяви та її невідповідність вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, про що зазначено в ухвалі суду від 09.02.2024, позивачем не усунуто у строк встановлений судом, позовна заява підлягає поверненню. До того ж, відповідно до приписів ст. 127 ЦПК України, позивачем до суду не подано заяв про продовження процесуального строку для вчинення процесуальних дій, зокрема, подання заяв, документів тощо. Крім того, повернення позовної заяви не позбавляє ОСОБА_1 у подальшому звернутися до суду із позовом до осіб, які, як вона вважає, порушують, не визнають або оспорюють її права та інтереси.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 42, 43, 83, 95, 175-177, 185 ЦПК України суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити особам, які звертаються до суду, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне судове рішення складено 03.04.2024.

Суддя: С. М. Позарецька