Справа № 487/142/24
Провадження № 2/487/1194/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження у вказаній справі не відкрито.

12.01.2024 позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ЦНАП Одеської області видавати ОСОБА_2 закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розгляду позовної заяви про встановлення батьківства.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , проте відповідачка у справі під час реєстрації дитини на вказала його в якості батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_4 задля того, щоб отримувати пільгии і виплати як мати одиначка. У добровільному порядку відповідачка відмовляється реєструвати його батьком дитини, пояснюючи це бажанням й надалі отримувати державні виплати. Після звернення до суду із позовом про визнання батьківства відповідачка почала процедуру отримання закордонного паспорту для дитини з метою виїхати за межі України та позбавити його можливості спілкуватися із сином та приймати участь у його вихованні та утриманні.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Положеннями п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, провадження № 14-729цс19 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони видавати закордонний паспорт на дитину, як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, позивач посилався на те, що відповідачка має намір вивезти дитину за кордон, що позбавить його можливості спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні та утриманні.

Аналіз наведених вище норм вказує на те, що в цивільному процесуальному законодавстві відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 149-150 ЦПК України, застосувати заборону видавати закордонний паспорт для дитини як спосіб забезпечення позову.

Отже обраний ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову шляхом заборони ЦНАП Одеської області видавати ОСОБА_2 закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розгляду позовної заяви про встановлення батьківства, не відповідає вимогам статті 150 ЦПК України, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства відмовити.

Ухвалу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддя І. В. Боброва