Справа № 355/1897/23
Провадження № 2/355/152/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 .

За життя померлий заповіт не складав, таким чином після його смерті відкрилась спадщина по закону.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина - ОСОБА_2 , та його дочки вона, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , та земельних ділянок по АДРЕСА_1 :

- розміром 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд кадастровий номер :07:002:0051; та розміром 0,0387 для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер - :07:002:0052.

Після смерті ОСОБА_4 його дружина ОСОБА_2 у 2007 році звернулася з позовом до Баришівського районного суду Київської області з позовом про визнання за нею права власності на дане спадкове майно.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 16 липня 2007 року справа №2-547 за ОСОБА_2 було визнано право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Київської області від 31 липня 2008 року вказане судове рішення було скасоване, а справа направлена на новий розгляд до Баришівського районного суду Київської області.

Позивачка вказала, що підставою для скасування даного рішення суду була та обставина, що вони з сестрою були відповідачами по справі, але фактично не були повідомлені, та не знали про наявність даної цивільної справи та про спір, який вирішувався судом.

Крім того, розглядаючи дану справу та визнаючи за її матір`ю право власності на спадкове майно судовим рішенням від 16 липня 2997 року, суд не перевіряв, чи наявна після смерті ОСОБА_4 спадкова справа.

Розглядаючи дану справу в іншому складі суду після повернення її на новий судовий розгляд, було з`ясовано, що 17.09.2003 року її мати ОСОБА_2 звернулася до Баришівської державної районної нотаріальної контори з заявою, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , та на підставі підроблених секретарем Коржівської сільської ради доручень від імені свої дочок подала заяву про відмову від прийняття спадщини дочкою ОСОБА_3 , та подала заяву від її, ОСОБА_1 , імені про те, що вона приймає спадщину після смерті батька.

На підставі даної заяви 15 вересня 2004 року державним нотаріусом на її ім`я було видане свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Однак, рішенням Баришівського районного суду від 16 лютого 2009 року за результатами розгляду даної цивільної справи після повернення її на новий розгляд, та з огляду на те, що сторони по справі визнали факт підроблення ОСОБА_2 . доручень на підставі, яких вона подала заяву в нотаріальну контору про відмову від прийняття спадщини в інтересах дочки ОСОБА_3 та заяву про прийняття спадщини в інтересах ОСОБА_1 , позивачці було відмовлено в задоволенні первісного позову.

Зокрема судом було відмовлено в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спадкове майно, оскільки вона подала заяву до нотаріальної контори протягом шести місяців про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка.

Також даним рішенням суду було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкової земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Відмова суду була мотивована тим, що ОСОБА_3 не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька особисто.

Крім того, даним рішенням суду від 16 лютого 2009 року було скасоване видане на її, ОСОБА_1 , ім`я, 15 вересня 2004 року державним нотаріусом свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1 . Таке рішення судом було ухвалене в зв`язку з тим, що заяву від її імені на прийняття спадщини було подано ОСОБА_2 на підставі підробленого нею доручення.

Проте не дивлячись на вказані судові рішення, та той факт, що вона особисто не подавала заяву в нотаріальну контору після смерті батька ОСОБА_4 , вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька фактичними діями, оскільки проживала разом з ним на момент його смерті, та доглядала за спадковим майном після його смерті.

В силу вимог ст. 549 ЦК України вона своїми фактичними діями прийняла спадщину після смерті батька, та має право на визнання за нею права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки.

Постановою нотаріуса від 07.10. 2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на все майно після смерті батька, оскільки її мати ОСОБА_2 на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 липня 2007 року, яке в подальшому було скасоване, зареєструвала за собою право власності на спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 в органах БТІ, в зв`язку з чим нотаріус не може видати на її ім`я свідоцтва про право на спадщину, тому їй рекомендовано звернутися до суду про визнання права на дане майно в порядку спадкування.

Просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :07:002:0051, та право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0,0387 для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер - :07:002:0052

В судове засідання позивачка та її представник за ордером адвокат Чередніченко Н. В. не з`явилися, про дату слухання справи повідомлені належним чином, адвокат надала заяву, у якій просить розглядати справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідачі до суду не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, у яких позовні вимоги ОСОБА_1 визнають, просять розглядати справу без їх участі, не заперечують проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Коржі Баришівського району Київської області помер ОСОБА_4 .

За життя померлий заповіт не залишив.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок по АДРЕСА_1 розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер -:07:002:0051 та розміром 0,0387 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер - :07:002:0052, які належали ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру та Державним актом на право приватної власності на землю, та житловий будинок за вказаною адресою.

Що стосується житлового будинку по АДРЕСА_1 , то як вбачається з довідки, від 06.10.2023року, виданої виконавчим комітетом Баришівської селищної ради Київської області, відповідно до записів по господарської книги № 1 за 2003 рік,особовий рахунок № НОМЕР_2 , даний житловий будинок належав ОСОБА_4 .

Як вбачається з технічного паспорта, який наявний в матеріалах справи, спадковий житловий будинок був побудований 1978 року, тобто до 1992 року.

Спрощена процедура проведення державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року нормативно відображена у статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції закону, що діє з 01 січня 2016 року.

Проведення державної реєстрації прав на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, регламентовано Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №553 (далі Порядок).

З урахуванням положень пункту 43 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених у пункті 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Таким чином, враховуючи те, що згідно запису по господарської книги спадковий житловий будинок належав ОСОБА_4 на праві власності, він підлягає спадкуванню на загальних підставах.

Позивачка зазначає, що вона, як дочка померлого, є спадкоємицею першої черги за законом в силу положень ч. 1 ст. 529 Цивільного кодексу УРСР та такою, що прийняла спадщину після смерті батька фактичними діями, оскільки проживала разом з ним на момент його смерті, та доглядала за спадковим майном після його смерті.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 помер до 01 січня 2004 року, і спадщина відкрилась відповідно до вказаної дати, до даних правовідносин застосовується чинне на той час законодавство, зокрема ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, в силу вимог ст. 549 ЦК України, позивачка фактичними діями прийняла спадщину після смерті свого батька та має право на визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку, та земельної ділянки.

Статтею 549 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування № 4 від 24.06.83 року шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті батька підтверджується довідкою Коржівського старостинського округу виконавчого комітету Баришівської селищної ради № 286 від 24. 10. 2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 ( на теперішній час Кайдаш) прийняла спадщину фактичними діями після смерті батька ОСОБА_4 , шляхом проживання з ним однією сім`єю на момент його смерті та шляхом догляду за спадковим майном.

Постановою нотаріуса від 07.10 .2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на все майно після смерті батька, оскільки її мати ОСОБА_2 на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 липня 2007 року, яке в подальшому було скасоване, зареєструвала за собою право власності на спадковий житловий будинок по АДРЕСА_1 , в органах БТІ, у зв`язку з чим нотаріус не може видати на її ім`я свідоцтва про право на спадщину.

Відповідачі, які також є спадкоємцями першої черги за законом, в силу наявності відносно них рішення суду втратили право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , і не заперечують проти визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позовні вимоги підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, визнані відповідачами, відповідають вимогам закону, вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 529,549 ЦК УРСР, ст. ст. 12,13, 76-81,258-263 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку, по АДРЕСА_1 розміром 0,2500 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд кадастровий номер :07:002:0051 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 розміром 0,0387 для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер - :07:002:0052 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 04 квітня 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко