г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4919/23
Номер провадження 2/213/214/24
З а о ч н е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 січня 2024 року м. Кривий Ріг
Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого - судді Попова В.В.,
секретар судового засідання - Куропятник І.О.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 213/4919/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Галач Тетяна Анатоліївна, до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частку нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя,
за відсутності учасників справи, -
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 27.06.2009 року. Шлюб розірвано рішенням суду від 24.05.2021 року. Під час перебування у шлюбі, а саме 11.08.2009 року вони набули у власність нерухоме майно - двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м. На цей час вона бажає виділити свою частку у праві спільної сумісної власності для забезпечення своїх прав як співвласника нерухомого майна, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку цієї квартири.
Процесуальні дії у справі.
06.11.2023 позовна заява надійшла до суду.
28.11.2023 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
29.11.2023 позов прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.
Відповідач відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв, клопотань від нього не надходило. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися.
09.01.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних і ній доказів і ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України.
Фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 27.06.2009 року Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області /а.с.3/.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2021 року, яке набрало законної сили 24.06.2021 року, шлюб між сторонами розірвано /а.с.4-5/.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири ВМІ № 958722, ВМІ № 9587223 від 11.08.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциним І.А., та зареєстрованому в реєстрі за № 3135, ОСОБА_2 зі згоди дружини ОСОБА_1 придбав двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м /а.с.7-8/.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано в Комунальному підприємстві ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 22688975, номер запису 529 в реєстровій книзі № 269П-529 /а.с.6/.

Згідно з технічним паспортом, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , є двокімнатною, розташована на 1 поверсі 2 поверхового житлового будинку, загальна площа 43,7 кв.м, житлова площа 27,6 кв.м. /а.с.10/.

Відповідно до звіту про оцінку майна, виконаного ФОП ОСОБА_3 від 28.10.2023 року, ринкова вартість об`єкта оцінки спірної квартири, станом на 28.10.2023 року становить 195000,00 грн. /а.с.11-19/, а отже ринкова вартість частки становить 97500,00 грн. З цієї суми позивачем сплачено судовий збір 1073,60 грн. /а.с.2/.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим в судовому засіданні фактам відповідають правовідносини щодо визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділу спільного сумісного майна.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з нормою ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, передбачений статтею 70 СК України.

Так, згідно з частиною першою цієї статті, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до частини другої цієї статті, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Згідно з положеннями ч.3 ст.70 СК України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Статтею ст.71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11).

Згідно з пунктом 25 цієї Постанови, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду

відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд приходить до наступного висновку.

Положення норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Судом встановлено, що позивачем доведений факт придбання квартири в період шлюбу з відповідачем, за її згодою, а отже, воно є результатом спільної праці подружжя, і відповідачем ця обставина не спростована, тому суд вважає, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Розглядаючи запропонований позивачем варіант поділу спільного майна, суд вважає його доцільним з огляду на положення сімейного законодавства та наявні у справі докази.

Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України справи розглядаються судом не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог, і на підставі поданих нею доказів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За змістом частини третьої ст.12, ч. ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд враховує, що відповідач заперечень проти позову не надав. За таких обставин, суд дійшов до висновку про можливість поділу спільного майна між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку спірної квартири. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з положеннями ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту другого частини третьої цієї статті, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) ч.8 ст.141 ЦПК.

Таким чином, задовольняючи позовні, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати по проведенню експертизи у розмірі 600,00 грн. Ці витрати підтверджено відповідними квитанціями.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-23, 76-81, 81, 89, 95, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нерухомого майна - двокімнатної квартири, загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 27,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрати за проведення експертної оцінки у розмірі 600,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку - безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Галач Тетяна Анатоліївна, свідоцтво № 4282 від 17.05.2019, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 09.01.2024 року.

Повне судове рішення складено 16 січня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов