Справа №303/1531/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Курах Л.В.

за участю секретаря судового засідання Немеш Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Пивоваров Юрій Георгійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 подала позов, в якому просить:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. №32899 від 18.12.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованість в розмірі 72592,08 грн.;

- стягнути з відповідача АТ "Перший Український міжнародний банк" на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 11200,00 грн. та судовий збір 1211,20.

Позовні вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., було вчинено виконавчий напис №32899 від 18.12.2019, про стягнення з неї на користь АТ "Перший Український міжародний банк" заборгованість в розмірі 72592,08 грн. У зв`язку з цим 05.02.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. було відкрито виконавче провадження. Вважає даний виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не отримував жодної письмової вимоги про повернення невиконаного грошового зобов`язання, а також зазначає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 28.02.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідач та треті особи у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзивів на позовну заяву та пояснення до позову не подали.

Представник позивача ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи без їх участі та про підтримання позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача АТ "Перший Український міжнародний банк" Бойченко Д.О. 26.02.2024 на електронну пошту суду надіслав заяву, в якій зазначив про визнання відповідачем позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і зв`язку із цим, просить стягнути з АТ "ПУМБ" 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Розглянути справу без участі представника Банку за наявними в справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що вчинено 18.12.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 32899, про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк», яке є правонаступником ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором № 601, укладеним 10.07.2018 р. між ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , яка виникла за період з 14.11.2018 р. по 21.10.2019 р. в сумі 72592,08 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваровим Ю.Г. постановою від 05.02.2020 р. відкрила виконавче провадження за № 61160889 та розпочала виконавчі дії.

Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Підпунктом 3.2 п. 3 гл. 16 розділ ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, визначені у Переліку (пп.3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Із спірного виконавчого напису вбачається, що приватний нотаріус вчинив нотаріальну дію, відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172. Вказана постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано і визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 18.12.2019 року, тобто після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року.

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням того, що на момент вчинення Виконавчого напису (18.12.2019) приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, тобто такий вчинено з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, а Виконавчий напис визнати таким, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат суд враховує вимоги ст. 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №810/795/18 зазначено про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла й Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Тобто, суд діє як арбітр, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Так, з матеріалів справи, зокрема, акту виконаних робіт від 02.02.2024 встановлено, що вартість за надання юридичних послуг складають 11 200,00 грн (а.с.14), сплата яких підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №5 (а.с. 15) і враховуючи, що відповідач не подавав заяви про зменшення розміру вказаної суми, така підлягає стягненню на користь позивачки.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 41, 124, 129, 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець Пивоваров Юрій Георгійовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 грудня 2019 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 32899, за яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Перший Український міжнародний банк" заборгованість в розмірі 72592,08 грн..

Стягнути із акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" на користь ОСОБА_1 11 200,00 (одинадцять тисяч двісті гривень) гривень понесених витрат на правову допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 частину судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплаченого згідно квитанції №9P41-3BA7-A5T7-460A від 05 лютого 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , м.Київ, вул.Предславинська, 34, оф.37.

Відповідач: Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», м.Київ, вул.Андріївська, 4, .

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.37-41, оф.215; приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійовича, м.Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 1, оф.41-В.

Головуюча Л.В.Курах