УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

справа № 754/4348/23

провадження № 61-18715ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» (далі - ТОВ «Перший український експертний центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позову вказувало, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, постачання яких, з 01 жовтня 2012 року здійснює ТОВ «Перший український експертний центр», що підтверджується актом прийому-передачі послуг. Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за надані позивачем послуги централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення, у зв`язку з чим, за період з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 9 642,09 грн. ОСОБА_1 в добровільному порядку заборгованість не погашала, в зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача: 9 642,68 грн - оплати житлово-комунальних послуг, 1 498,44 грн - втрати від інфляції, 611,49 грн - три проценти річних від простроченої суми з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, 1 498,44 грн - втрати від інфляції 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2019 року, 611,49 грн - три проценти річних від простроченої суми, судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Деснянський районний суд м. Києва рішенням від 23 травня 2023 року позов ТОВ «Перший український експертний центр» задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр»: 9 642,68 грн - оплати житлово-комунальних послуг, 1 498,44 грн - втрат від інфляції, 611,49 грн. - три проценти річних від простроченої суми з 01 грудня 2016 року по 31 грудня

2019 року, 1 498,44 грн - втрати від інфляції 01 грудня 2016 року по 31 грудня

2019 року, 611,49 грн - три проценти річних від простроченої суми, витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, 2 684 грн - судового збору.

Київський апеляційний суд постановою від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу адвоката Малярчук Т. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнив частково, скасував рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову. Вирішив питання щодо судового збору.

29 грудня 2023 року адвокат Невкритий В. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, в якій просив змінити оскаржувану постанову в частині відмови у стягненні з ТОВ «Перший український експертний центр» на користь ОСОБА_1 витрат за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції, стягнути з ТОВ «Перший український експертний центр» на користь ОСОБА_1 витрати за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

ОСОБА_1 зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо питання відшкодування витрат на правову допомогу, у разі, якщо сторони договору про надання правової допомоги погодили розмір гонорару у фіксованому розмірі, складання акту виконаних робіт не передбачено умовами договору про надання правової допомоги, а строк оплати гонорару адвоката на момент ухвалення судового рішення ще не настав.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі потребує належних, фундаментальних обґрунтувань.

З врахуванням наведених доводів, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням того, що заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

За таких обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров