Справа № 352/743/24
Провадження № 2/352/318/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Радишевська З.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Галицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

-В С Т А Н О В И Л А :

І. Короткий зміст позовних вимог.

21.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_3 , Галицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її баби ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне померлій майно, а саме: земельну частку (пай). Спадщину після смерті баби ОСОБА_5 не прийняв. Отже позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті її баби та прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини. Проте оформити свої спадкові права не змогла, оскільки не доведено факт спільного проживання позивача з померлою, так як адреси реєстрації в них різні, тому державний нотаріус, до якого зверталася позивачка, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що на спадкове майно не претендує. Підтвердила той факт, що ОСОБА_1 проживала разом із бабусею з 2001 року до смерті бабці. Бабусю ховали разом з дочкою.

Представник відповідача Галицької міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 26.02.2024 р. відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.03.2024 року підготовче провадження було закрите та призначено справу до судового розгляду, викликано свідків.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

ІV. Фактичні обставини справи.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що проживає з позивачем по сусідству, позивач дійсно проживала з бабусею ОСОБА_4 з 2001 року до її смерті у АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_3 теж там проживала. Поховання баби здійснювали позивач та відповідач.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання надала пояснення про те, що з позивачем вони сусіди. Леся проживала з бабусею з 2001 року і до смерті бабусі. По сьогоднішній день позивач проживає в цьому домогосподарстві по АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 15.01.2004 року Козинською сільською радою, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Відповідно до копії заповіту від 10.06.1987 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження про те, що усе належне їй майно заповідає ОСОБА_8 та ОСОБА_1 (а.с.15).

В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5 від 17.11.2023 року, у якій він зазначає, що йому відомий зміст заповіту, строк прийняття спадщини він пропустив, в суд за продовженням шестимісячного строку для прийняття спадщини звертатись не буде (а.с.22).

У відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №74690019 від 10.11.2023 року, наданої нотаріусом Кіщук Л.І., спадкова справа №326/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 була заведена 10.11.2023 року (а.с.17).

Відповідно до довідки Козинського старостинського округу №9 Галицької міської ради № 13-13/09-141 від 21.11.2023 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_1 . Разом із нею з червня 2001 року постійно проживала її внучка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без реєстрації місця проживання (а.с.24).

Згідно копії запису погосподарської книги №1 (2001-2005) року членами господарства були ОСОБА_10 , як голова господарства та ОСОБА_11 чоловік (а.с.23).

Відповідно до довідки Козинського старостинського округу №9 Галицької міської ради № 13-13/09-143 від 21.11.2023 року ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та записана в погосподарській книзі №1 (2001-2005) року ОСОБА_10 є однією і тією ж особою (а.с.26).

Як вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ№0080460 ОСОБА_4 , яка проживає в с. Козина Тисменицького району Івано-Франківської області на підставі рішення Тисменицької РДА від 30.08.1999 року №282 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності спілки селян власників « ОСОБА_12 » (а.с.20).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (а.с.13).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 27.02.2019 року вбачається, що ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_14 » в результаті реєстрації шлюбу 02.06.1979 року з ОСОБА_15 (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 08.04.1983 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_15 та ОСОБА_3 (а.с.10).

Постановою державного нотаріуса Галицької державної нотаріальної контори від 10.11.2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої бабусі ОСОБА_4 у зв`язку із пропущеним строком для прийняття спадщини, оскільки не підтверджено факт постійного проживання разом із спадкодавцем(а.с.21).

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії), спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

У справі необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання позивача разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 як спадкоємця за заповітом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті.

Факт, який просить встановити позивач, знайшов своє підтвердження на підставі показань свідків та довідок Козинського старостинського округу №9 Галицької міської ради. Встановлення факту постійного проживання для позивача має юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати право на спадкування.

З оглянутих вище документів, показань свідків, суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 та з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 а час відкриття спадщини, а отже позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 182, 328, 392, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Галицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час відкриття спадщини постійно проживала з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по АДРЕСА_1 .

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідачі: ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

Галицька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, площа Волі,1, м. Галич, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 77101, .

Рішення складене в повному обсязі 05.04.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.