Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3174/24 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В.
Категорія 84 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №285/3174/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Михайловської А.В. у м. Звягелі

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2629,68 грн за період з 01.09.2023 року по 30.04.2024 року та судових витрат.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу та відповідає за безаварійну (безперебійну) роботу газорозподільної системи у межах Житомирської області та частини Вінницької області. Діяльність ТОВ «Газорозподільні мережі України", зокрема в особі Житомирської філії та право на провадження господарської діяльності з розподілу природного газу визначено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 26.12.2022 № 1839 (з врахуванням змін та доповнень, що внесені постановами НКРЕКП від 31.08.2023 № 1596 та від 22.02.2024 № 371). Таким чином, Житомирська філії ТОВ «Газорозподільні мережі України" як надавач житлово-комунальних послуг володіє правом на заявлення вимог про стягнення заборгованості у порядку наказного провадження. Безпосередньо законодавцем було закріплено, що договір розподілу природного газу є публічним, укладається шляхом приєднання за рахунок підписання заяви-приєднання та/або оплати рахунків з розподілу природного газу, та/або споживання природного газу, а головне не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Житомирською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» до заяви про видачу судового наказу додано засвідчену копію заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01.09.2023, яка містить інформацію про те, що Боржник ознайомилась з умовами Типового договору розподілу природного газу та приєдналась до його умов. Враховуючи, що указаний договір є публічним, розміщеним на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Відзив до апеляційного суду у зазначені строки не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п.1 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, зазначена справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд мотивував її тим, що до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі (в тому числі електронній) між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, тому у видачі судового наказу необхідно відмовити згідно п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України. Отже, факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду з огляду на таке.

Згідно зі статтею 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

З заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, установленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути виданий, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною першою статті 167 ЦПК України встановлено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи-боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Зокрема, пунктами 3, 4 ч.3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на підтвердження заявлених вимог надало до суду, зокрема, розрахунок заборгованості за розподілений природній газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 , рахунок за послуги з розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 01 вересня 2023 року, підписану ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 4 глави третьої розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до пункту 7 глави третьої розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, оплати рахунку Оператора ГРМ та/ або документально підтверджене споживання природного газу.

Споживання газу боржником та укладення ним договору розподілу підтверджуються зміною показань газового лічильника, яка відображена у поданому заявником суду розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, що судом першої інстанції не узято до уваги.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, які не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Відтак між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та боржником ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на умовах Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Ураховуючи, що указаний договір є публічним, розміщеним на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», тому долучення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

Крім того, споживання природного газу боржником, а відповідно й укладення договору, підтверджуються зміною показань газового лічильника, яка відображена у поданому заявником розрахунку заборгованості за спожитий природний газ, а отже ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» доведено факт приєднання боржника до умов договору розподілу природного газу, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Відтак висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу є помилковим.

Ураховуючи викладене, підстави, визначені статтею 165 ЦПК України, для відмови у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, відсутні.

Висновки суду першої інстанції з посиланням на постанови Житомирського апеляційного суду у справах №285/2581/22, 287/2214/21, 293/884/21, 295/7725/22, 285/5414/22 не можуть бути визнані правильними, оскільки відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Отже, висновки викладені в постановах апеляційного суду не є тією правовою базою, яка враховується місцевими судами в контексті вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України.

Окрім того, обставини у наведених постановах апеляційного суду відрізняються від обставин у цій справі.

Так, за приписами пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Цим кодексом у пункті 3 визначено, що заява-приєднання - складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта.

Аналіз наведених даних дозволяє зробити висновок, що формою первинного волевиявлення будь-якого споживача щодо отримання послуг з розподілу природного газу є підписання заяви-приєднання споживача до умов відповідного договору розподілу природного газу, розміщеного публічно.

У цій справі споживач ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Житомирської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» договір приєднання, проставивши особистий підпис на заяві приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), що свідчить, що наявні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у формі приєднання, передбаченого у ст.634 ЦК України.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що зазначена заявником сума заборгованості охоплює період нарахованої заборгованості з 01.09.2023 по 30.04.204.

З наданої заявником копії Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), яка підтверджує факт укладення договору між заявником та боржником, вбачається, що вона підписана ОСОБА_1 01.09.2023 (а. с. 10).

Отже, наявні докази існування договірних відносин між заявником та боржником в період після 01.09.2023, що узгоджується з періодом нарахування заборгованості після цієї дати.

Також колегія суддів зазначає, що у наведених судом першої інстанції постановах апеляційного суду вказано, що у судовому наказі про стягнення заборгованості ТОВ «Житомиргаз Збут» просить стягнути інфляційні втрати в сумі 989,29 грн, 3% річних в сумі 78, 38 грн., однак до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги відповідно до Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

У цій же справі заявник просить стягнути лише заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 2629,68 грн за період з 01.09.2023 по 30.04.2024.

Отже, з огляду на наведене у цій справі ухвалу суду слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 379 підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" в особі Житомирської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України" задовольнити.

Ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий Судді