Головуючий суддя в суді І інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Юрченка С.О.,

за участі:

секретаря Папенко О.О.,

представника позивача (не з`явився),

відповідача - ОСОБА_1 (не з`явився),

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Страхова компанія "ІНГО" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2023 року до Ржищівського міського суду Київської області з Обухівського районного суду Київської області на підставі ухвали суду від 13 жовтня 2023 року надійшла цивільна справа за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Страхова компанія "ІНГО" до ОСОБА_1 . В позовній заяві позивач посилався на те, що між TOB «ОТП Лізинг» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 250519294.20_019, за яким застраховано транспортний засіб «Renault», державний № НОМЕР_1 . 18 квітня 2021 року, в період дії договору страхування, в м. Києві, на Русанівській набережній, 8, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Renault», державний № НОМЕР_1 (власник - TOB «ОТП Лізинг», водій - ОСОБА_2 ) та «Audi», державний № НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 (власник - ОСОБА_3 , водій - ОСОБА_1 ). Відповідно до довідки поліції про ДТП та постанови Дніпровського районного суду міста Києва № 755/7080/21 від 03.06.2021 року, ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем Правил Дорожнього Руху України. Тобто, винним в скоєнні ДТП є відповідач - ОСОБА_1 . Між позивачем та страхувальником (TOB «ОТП Лізинг») була укладена додаткова угода № 7 до Генеральної угоди № 250598470.14, згідно якої всі виплати за страховими випадками перераховуються на розрахунковий рахунок страхувальника, за умови відсутності заяви на виплату страхового відшкодування. Оскільки даний випадок є страховим, за договором страхування № 250519294.20_019 та генеральною угодою № 250598470.14, позивачем були здійснені дії по встановленню всіх обставин події, визначенню розміру збитку та виплаті страхового відшкодування. Так, позивач, на підставі зібраних документів по справі, здійснив виплату страхового відшкодування трьома платежами в розмірі 130 000,00 грн., 14 117,99 грн. та 7 982,52 грн., а разом - 152 100,51 грн. Цей факт підтверджується, зокрема, страховими актами № 4120559, № 4120641, № 4212268 та платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 18006, № 18350 та № 19612. Розмір збитку визначався на підставі Рахунку-фактури СТО № ВР-0001572 від 28 травня 2021 року, Рахунку-фактури СТО № ВР-0002306 від 13 серпня 2021 року, Рахунку-акта виконаних робіт № ЗН-2017505 від 31.08.2021 року та Рахунку-акта виконаних робіт № ЗН-2018135 від 03.09.2021 року, згідно яких загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний № НОМЕР_1 становила 154 927,01 грн. Виплата страхового відшкодування здійснювалась за мінусом розміру франшизи (2 826,50 грн.) згідно договору страхування на рахунок страхувальника, TOB «ОТП Лізинг», оскільки останній самостійно здійснив оплату ремонту пошкодженого транспортного засобу. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, відповідач як винуватець ДТП зобов`язаний відшкодувати завданий збиток в цьому випадку. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія автомобіля «Audi», державний № НОМЕР_2 , VIN-код № НОМЕР_3 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ТДВ «СК «Кредо» за полісом № 202559144. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. П. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» говорить, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відповідно до чинного законодавства, ТДВ «СК «Кредо» взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої потерпілому в ДТП винною особою на умовах, визначених законодавством. В зв`язку з цим позивач звернувся до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ «СК «Кредо» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача в межах ліміту за полісом у розмірі 130 000,00 грн. Як помітно, страховиком відповідача на користь позивача відшкодовано не всю суму збитку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України саме особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В разі коли існує різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та фактичним розміром збитків, то ця різниця має бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні (винуватцем ДТП). Отже, несплачену страховою компанією відповідача різницю, повинен відшкодувати саме відповідач. Станом на сьогоднішній день, відповідач, як винуватець ДТП, зобов`язаний здійснити оплату відшкодування збитку в розмірі різниці між розміром страхового відшкодування, що було виплачене позивачем (152 100,51 грн.) та виплатою, яку здійснило ТДВ «СК «Кредо» на користь позивача (130000.00 грн.), що становить 22 100,51 грн. Розрахунок збитку, що стягується з відповідача визначався наступним чином: 154 927,01 грн. (розмір матеріального збитку Т/3 «Renault», державний № НОМЕР_1 ) - 2 826,50 грн. (розмір франшизи згідно договору страхування) - 130 000,00 грн. (розмір виплати страховика відповідача) = 22100.51 гривень. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу був надісланий лист з вимогою щодо відшкодування шкоди, однак відповідь не була отримана. Були здійснені неодноразові телефонні дзвінки, під час яких відповідач обіцяв здійснити виплату страхового відшкодування на користь позивача. Станом на сьогоднішній день, відповідач так і не відшкодував завданої шкоди на користь позивача. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 22100,51 грн., а також судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 52-53).

У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника АТ "Страхова компанія "ІНГО", позовні вимоги підтримував, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовну заяву з додатками та ухвалою про відкриття спрощеного позовного провадження відповідач отримав 04 грудня 2023 року (а.с. 72), причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 03 червня 2021 року у справі № 755/7080/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за таких обставин: 18.04.2021 близько 13 год. 42 хв в м.Києві по Русанівській набережній, 8, керуючи транспортним засобом «Ауді» д/н НОМЕР_2 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.21).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На момент вчинення ДТП відповідальність водія автомобіля «Ауді» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 , була застрахована за договором добровільного страхування наземного транспорту № 202559144 в ТДВ "СК "КРЕДО". Страхова сума за шкоду по майну становить 130 000 грн, життю та здоров`ю - 260 000 грн (а.с.30).

23 жовтня 2020 року між TOB «ОТП Лізинг» та Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 250519294.20_019, за яким застраховано транспортний засіб «Renault», державний № НОМЕР_1 (а.с.10-11).

06 березня 2019 року між Акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО» та страхувальником TOB «ОТП Лізинг» була укладена додаткова угода № 7 до Генеральної угоди № 250598470.14 від 25 грудня 2014 року, згідно якої всі виплати за страховими випадками перераховуються на розрахунковий рахунок страхувальника, за умови відсутності заяви на виплату страхового відшкодування (а.с.5-8, 9).

18 квітня 2021 року представником страхувальника TOB «ОТП Лізинг» було повідомлено Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» про ДТП, що мала місце 18 квітня 2021 року (а.с.12).

Відповідно до Рахунку-фактури СТО № ВР-0001572 від 28 травня 2021 року, Рахунку-фактури СТО № ВР-0002306 від 13 серпня 2021 року, Рахунку-акта виконаних робіт № ЗН-2017505 від 31.08.2021 року та Рахунку-акта виконаних робіт № ЗН-2018135 від 03.09.2021 року, загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний № НОМЕР_1 становила 154 927,01 грн. (а.с.15-16, 17-18, 19, 20).

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування трьома платежами в розмірі 130 000,00 грн., 14 117,99 грн. та 7 982,52 грн., всього разом - 152 100,51 грн., що підтверджується страховими актами № 4120559, № 4120641, № 4212268 та платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 18006, № 18350 та № 19612 (а.с.24, 25, 26, 27, 28, 29).

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

А тому, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок зі виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, у якій Велика Палата відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суд на підставі статті 1194 ЦК України постановляє стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, оскільки ТДВ "СК "КРЕДО", де була застрахована відповідальність винної особи ОСОБА_1 , виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, суд дійшов висновку, що різниця між сумою завданих збитків та виплаченим страховим відшкодуванням у розмірі 22100,51 грн підлягає стягненню з винної особи відповідача ОСОБА_1 .

Оскільки позов задоволено, судовий збір в розмірі 2684,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Страхова компанія "ІНГО" до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "Страхова компанія "ІНГО" (, місцезнаходження за адресою: 01054, м. Київ, Шевченківський район, вул. Бульварно-Кудрявська, 33) грошові кошти в розмірі 22100 (двадцять дві тисячі сто) грн 51 коп та судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя