Справа № 950/18/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2024 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В., представника позивачки - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, мотивуючи вимоги тим, що 30 грудня 1994 року Лебединським відділом реєстрації актів громадського стану Сумської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та відповідачем, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 09 вересня 1999 року, актовий запис № 304, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, 5 жовтня 2020 року рішенням Лебединського районного суду у справі № 950/1577/20 було розірвано шлюб. Рішення набрало законної сили 05.11.2020 року. В період шлюбу, за спільні кошти було придбано: 1.автомобіль ВАЗ 21063 блакитного кольору, реєстр, номер НОМЕР_2 , вартістю 21 000 грн. 2. автомобіль «CHEVROLET AVEO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 70 000 грн. 3.автомобіль «OPEL VECTRA» синього кольору, реєстр, номер НОМЕР_4 , вартістю 70 000 грн. 4. автомобіль ВАЗ 2109 вишневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартістю 21 000 грн. 5.автомобіль «CHEVROLET» червоного кольору реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 112 000 грн. 6. автомобіль ВАЗ 2107 вишневого кольору д.н. НОМЕР_7 , вартістю 1000 доларів США - 27 000 грн. Автомобілі під № 5 і № 6 були фактично куплені за сумісні сімейні кошти, але договори купівлі - продажу не оформлялися, тому ці автомобілі використовується на підставі технічних паспортів, які власники авто передали відповідачу разом з автомобілями, взамін на отримані від відповідача сумісно нажитих коштів.

Отже, автомобіль «CHEVROLET» червоного кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 , був фактично куплений відповідачем за сумісні кошти в серпні - вересні 2020 року, а автомобіль ВАЗ 2107 темно вишневого кольору, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , у 2017- 2018 роках, був фактично куплений відповідачем за сумісні кошти приблизно в 2015 році, при цьому договори купівлі - продажу не оформлялися, тому автомобілі використовується відповідачем на підставі технічних паспортів, які власники авто передали відповідачу разом з автомобілями, взамін на отримані від відповідача сумісно нажитих коштів. У відповідача не має належних та допустимих доказів того, що за два куплені спірні автомобілі «CHEVROLET», державний номер НОМЕР_6 та ВАЗ 2107 державний номер НОМЕР_7 , він віддав власникам авто, його особисті кошти, отже, спірні авто і сплачені за них відповідачем кошти фактично є спільним майном подружжя, атому в порядку поділу майна подружжя, суду необхідно врахувати ці факти. Відповідач віддав кошти власникам зазначених автомобілів, без переоформлення права власності і без заміни технічних паспортів, тому зазначені автомобілі були фактично куплені відповідачем за сумісні кошти в період шлюбних відносин, хоч договори купівлі - продажу і не оформлялися, проте автомобілі використовуються відповідачем на підставі технічних паспортів, які власники авто передали відповідачу разом з автомобілями, взамін на отримані кошти. По технічному паспорту власником автомобіля «CHEVROLET» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 є мешканець м. Лебедин - ОСОБА_5 , що також підтверджується документом - декларацією про доходи за 2017 рік, поданою власником авто. З вересня 2020 року і до сьогодні, відповідач використовує автомобіль «CHEVROLET», держ. номер НОМЕР_6 для нелегальної роботи в таксі, оскільки впродовж всього нашого подружнього життя, таксування було його основним заняттям і джерелом доходу. До 16 квітня 2021 року відповідач використовував автомобіль ВАЗ 2107 для нелегальної роботи в таксі по місту Лебедин - наймав свого знайомого мешканця м- Лебедин ОСОБА_6 , який фактично заробляв кошти собі і відповідачу. У останній декаді квітня, відповідач віддав автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_7 , доньці в м. Суми, відповідач оцінює автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_7 в 1000 доларів США. Разом з автомобілем відповідач віддав технічний паспорт з якого слідує, що власником автомобіля ВАЗ 2107 держ. номер НОМЕР_7 є ОСОБА_7 . 2 вересня 2021 року в телефонній розмові ОСОБА_7 повідомив її представнику ОСОБА_1 про те, що три чотири роки назад (у 2017 - 2018 роках) за автомобіль і техпаспорт, ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 1000 доларів США. Донька повернула авто відповідачу і станом на 3 вересня 2021 р автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_7 зберігається на території помешкання ОСОБА_4 , який користується і розпоряджається цим авто. Зазначені обставини та факти використання відповідачем автомобілів «CHEVROLET», д.н. НОМЕР_6 і ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_7 для роботи в таксі, засвідчить особисто та її представник ОСОБА_1 . Факт продажу автомобіля ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_7 засвідчать свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Факт продажу автомобіля «CHEVROLET» червоного кольору, д.н. НОМЕР_6 засвідчать свідки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та мати останнього - ОСОБА_8 .

Після подання до Лебединського районного суду даного позову, з метою ошукати її і не віддавати коштів від чесного поділу майна та реальної вартості автомобілів, відповідач продав два вказані мною в позові автомобілі, а саме: автомобіль ВАЗ 21063 блакитного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 продано за 5000 грн. мешканцю м. Суми - ОСОБА_9 та автомобіль «CHEVROLET AVEO» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 згідно договору купівлі продажу 5946/2021/2365628 продано за 5000 грн. мешканцю м. Лебедин ОСОБА_10 . Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 умисно та усвідомлено вніс до договорів продажу завідомо неправдиві відомості про вартість автомобілів, та значно занизив цю вартість, з метою привласнити і залишити собі реальну суму коштів від продажу авто, а віддати 2500 грн. - половину фіктивної суми коштів вказаної в договорі купівлі продажу, ОСОБА_4 привласнив всі кошти, отримані ним від продажу двох сумісно нажитих автомобілів і до сьогодні не віддав половини коштів від проданих авто. Маючи намір фіктивно продати за безцінь два автомобілі, ОСОБА_4 не приїхав на пункт прийому металобрухту і не здав автомобілі як металобрухт, де при вартості металобрухту в січні 2021 року 7,8 грн. за 1 кг, за автомобіль ВАЗ 2107 вагою 1500 кг зданого в якості металобрухту, відповідач міг би отримати 11 250 грн., а автомобіль «CHEVROLET AVEO», вага якого складає 1100 кг, в якості металобрухту коштував 8250 грн., що також вказує на прямий умисел відповідача - продати автомобілі якомога дешевше.

Продаючи за безцінь два автомобілі. ОСОБА_4 не запропонував їх залишити їй (викупити) як законному співвласнику авто, а знайшов інших - фіктивних покупців, що доводить прямий умисел дій відповідача, які мають ознаки шахрайства, атому з даного приводу, на підставі ухвали Лебединського районного суду від 25.08.2021 р., слідче відділення Лебединської поліції внесло до ЄРДР відомості про злочин та відкрило кримінальне провадження за № 0000212 від 01.09.2021 р.

Отже, під час шлюбу відповідач, за сумісні кошти фактично купив 4 автомобілі, перші два, після подання позову продав по заниженій ціні, а два останні використовує - віддає в користування іншим особам для нелегальної роботи, або продав без зміни (перереєстрації) власника, або зберігає в невідомому мені місці.

Відсутність у неї реальної можливості використовувати транспортними засобами за призначенням, оскільки не має посвідчення водія унеможливлюють таке користування, враховуючи, що саме відповідач займався купівлею, продажу і використанням автомобілів, заробляв перепродажем авто і використовував їх в таксі, кращим захистом прав є залишення відповідачу автомобілів, та зобов`язання відповідача сплатити 50 % вартості цих авто.

Тому вона просить суд 1. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наступне майно: автомобіль ВАЗ 21063 блакитного кольору, 1991 р. випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль "CHEVROLET" Aveo сірого кольору, 2005 року випуску, реєстр, номер НОМЕР_3 ; автомобіль OPEL Vectra 1992 року випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль ВАЗ 2109 1987 року випуску вишневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль «CHEVROLET» червоного кольору, 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; автомобіль ВАЗ 2107 темно вишневого кольору, 2005 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; 2. В порядку поділу майна подружжя залишити: автомобіль «OPEL VECTRA» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , автомобіль ВАЗ 2109 вишневого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_5 , автомобіль «CHEVROLET» червоного кольору, 2008 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_6 ; автомобіль ВАЗ 2107 темно вишневого кольору, 2005 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , у власності та користуванні ОСОБА_4 , зобов`язавши виплатити грошову компенсацію 50 % вартості цих 4 автомобілів, які фактично перебувають у сумісній власності та одноосібному користуванні відповідача; 3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості 1/2 частини ринкової вартості проданих відповідачем двох автомобілів: ВАЗ 21063 блакитного кольору, 1991 р. випуску державний номер НОМЕР_2 та автомобіль «CHEVROLET AVEO» сірого кольору, державний номер НОМЕР_3 ; 4. Стягнути з ОСОБА_4 , на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення компенсації половини вартості автомобілів ВАЗ 21063 1991 року випуску та Chevrolet Aveo 2005 року випуску сірого кольору у розмірі по 2500 грн що дорівнює половині суми за яку було продано автомобілі. Також половину вартості автомобіля Opel Vectra. Решту позовних вимог заперечив. Також зазначив, що висновок експерта наданий стороною позивача з кримінального провадження не може бути використаний як доказ.

Під час судового розгляду були встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

30 грудня 1994 року Лебединським відділом реєстрації актів громадського стану Сумської області було зареєстровано шлюб між позивачкою, ОСОБА_3 та відповідачем, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 09 вересня 1999 року, актовий запис № 304 (а.с.6).

5 жовтня 2020 року рішенням Лебединського районного суду у справі № 950/1577/20 (т. 1 а.с.7) шлюб було розірвано.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих автомобілів №31/18/5946-116 від 20 січня 2021 року (т. 1 а.с.18) встановлено, що станом на 20 січня 2021 року за ОСОБА_4 зареєстровані наступні автомобілі: ВАЗ 21063, 1991 року випуску, дата державної реєстрації 13 лютого 2016 року; Chevrolet Aveo, 2005 року випуску, дата державної реєстрації 10 вересня 2010 року; ОPEL Vectra 1,6, 1992 року випуску, дата державної реєстрації 29 липня 1987 року; ВАЗ 2109 , 1987 року випуску дата державної реєстрації 5 березня 2010 року.

Відповідно до Інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ в Сумській області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області) (т. 1 а.с.209) встановлено, що станом на 1 червня 2023 року згідно з обліковими даними ЄДР МВС: з номерним знаком НОМЕР_4 , значиться зареєстрованим автомобіль ОPEL Vectra 1,6, синього кольору, 1992 року випуску власник ОСОБА_4 ; з номерним знаком НОМЕР_5 , значиться зареєстрованим автомобіль CHEVROLET Niva, 2006 року виготовлення, синього кольору, власник ОСОБА_11 ; з номерним знаком НОМЕР_6 значиться зареєстрованим автомобіль CHEVROLET Aveo, 2008 року виготовлення, червоного кольору, власник ОСОБА_5 ; з номерним знаком НОМЕР_7 , транспортні засоби не реєструвались.

Відповідно до Інформації з Регіонального сервісного центру ГСЦ в Сумській області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області) (т. 2 а.с.11) встановлено, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 21 січня 2021 року та 9 жовтня 2023 року, автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_8 , 1987 року випуску, червоного кольору, значиться зареєстрованим за ОСОБА_4 .

Покази свідка ОСОБА_8 , щодо наявності у користуванні ї сина автомобіля, а також представника позивачки ОСОБА_1 та позивачки ОСОБА_3 які були допитані у судовому засіданні як свідки та повідомили факт того, що відповідач ОСОБА_4 користується автомобілем не можуть бути прийняті судом як належний доказ права спільної сумісної власності на майно позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно вимог ст.ст. 355, 359 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності, доходи від використання майна, що є у спільній власності, надходять до складу спільного майна.

Згідно вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно вимог ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. До об`єктів права спільної сумісної власності подружжя відносяться зокрема, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно вимог ст.ст. 69-71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

Суд зазначає те, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні представниками позивача було доведено проживання сторін в шлюбі, придбання ними в цей час спільного майна певної вартості та перебування цього майна у власності сторін після розірвання шлюбу.

За таких обставин суд доходить висновку, що стороною позивача доведений факт того, що за час шлюбу між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 були придбані наступні автомобілі: автомобіль ВАЗ 21063, 1991року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; автомобіль "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; автомобіль OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ; автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 , яке є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннямистатті 70СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четвертастатті 65 СК України).

Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 22Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників, тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно п.п. 23, 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно положеннь ч. 2, 4, 5ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятоїстатті 71 СК Українипро обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс. Верховний Суд України вказав, що визначений у ч. 4 ст. 71СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбаченихстаттею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку позивач просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.

Якщо позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення частини другоїстатті 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником. Частина п`ятастатті 71 СК Українине встановлює вимогу про обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно й отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Подібні за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19.

Отже, виходячи з наведеного вище, не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника автомобілів відповідача ОСОБА_4 компенсації на користь іншого співвласника - позивачки ОСОБА_3 , яка відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ - зазначені вище автомобілі, щоби врегулювати конфлікт, щодо користування та розпорядження ним. Більше того, суд не позбавляє відповідача його частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останнього відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі.

Так відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи по справі №950/18/21 №1231 від 19 червня 2023 року (т.2 а.с.219-234) встановлено, що 1. Ринкова вартість автомобіля ідентичного за своїми технічними характеристиками автомобілю марки (моделі) - «OPEL VECTRA 1.6», 1992 року випуску, VEST код W0L000087N5048951, державний номерний знак НОМЕР_4 , згідно наданих відомостей щодо нього, станом на 11.01.2021 року складає: 63080,00 грн. 2. Визначити ринкову вартість продажу автомобіля ідентичного за своїми технічними характеристиками автомобілю марки (моделі) - ВАЗ 2109 з державним номерним знаком НОМЕР_5 не видається за можливе. Згідно даних довідника БА № 117 середня ринкова вартість продажу автомобіля марки (моделі) - «ВАЗ 2109», станом на 11.01.2021 року знаходиться у ціновому діапазоні - від 32810 грн (тридцять дві тисячі вісімсот десять грн) до 39320 грн (тридцять дев`ять тисяч триста двадцять грн) в залежності від року виготовлення. Більш докладно - середня ринкова вартість продажу за роками виготовлення (скріншот сторінки БА№117, див. додаток 1, сьомий восьмий аркуші). 3. Ринкова вартість продажу автомобіля ідентичного за своїми технічними характеристиками автомобілю марки (моделі) - «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_10 , державний номерний знак НОМЕР_6 , згідно наданих відомостей щодо нього, станом на 11.01.2021 року знаходиться у ціновому діапазоні: від 128130,00грн до 144540, 00 грн (від сто двадцять вісім тисяч сто тридцять грн 00коп до сто сорок чотири тисячі п`ятсот сорок грн 00 коп) в залежності від комплектації, більш докладно в залежності від типу комплектації. 4. Визначити ринкову вартість продажу автомобіля ідентичного за своїми технічними характеристиками автомобілю марки (моделі) - ВАЗ 2107 з державним номерним знаком НОМЕР_7 не видається за можливе з причин вказаних у дослідницькій частині висновку.

Таким чином при визначенні вартості частки позивачки автомобілів суд виходить з вартості визначеної автотоварознавчою експертизою, а саме автомобіля OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - 63080,00 грн, складає 31540 грн; автомобіля ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 виходячи від середньої вартосчті автомбіля встановленої експертом тобто від 32810 грн до 39320 грн (32810+39320=72130/2=36065), складає18032,50 грн.

Наданий стороною позивача висновок експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ19/119-22/310-АВ від 17 січня 2022 року, у автотоварознавчій експертизі, яка проводилась у кримінальному провадженні №0000212 від 1 вересня 2021 року суд не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експерта Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ19/119-22/310-АВ від 17 січня 2022 року не зазначено те, що висновок підготовлено для подання до суду в порядку визначеному ЦПК України. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зазначене узгоджується з правовою позицією висловленою у пунктах 65-68 постанови Великої палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-270цс19)

При визначенні вартості автомобілю ВАЗ 21063, 1991року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобілю "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 , таким чином у зв`язку з тим, що стороною позивача не надано допустимих доказів вартості зазначених автомобілів суд вважає за необхідне виходити з вартості зазначеної при продажі, так з договору купівлі-продажу транспортного засобу №5946/2021/2395628 (т. 1 а.с. 42) встановлено, що ОСОБА_4 уклав договір у ТСЦ5946, яким продав автомобіль Chevrolet Aveo, 2005 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_9 ОСОБА_10 за 5000 грн; з акту огляду реалізованого транспортного засобу №6723/21/002191 від 22 січня 2021 року, складеного на підставі договору купівлі-продажу №6723/21/002191 від 22 січня 2021 року ТОВ «Суми автомаксимум» встановлено, що ОСОБА_4 продав ОСОБА_9 автомобіль ВАЗ 21063, 1991 року випуску за 5000 грн. таким чином вартості автомобілів ВАЗ 21063, 1991року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобілю "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 складає 5000 грн.

Згідно вимог ч. 1, 5, 6 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за таких обставин, зважаючи, що відповідачем не представлено переконливих та беззаперечних доказів стосовно придбання автомобілів за позичені кошти та використання їх не в інтересах сім`ї, а тому суд не приймає його доводи в цій частині.

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу позивачки про стягнення з позивача на свою користь вартості вказаних автомобілів та вважає визначити розмір такої компенсації вартості 1/2 частину, а саме автомобіля ВАЗ 21063, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 2500 грн; автомобіля "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 - 2500 грн; автомобіля OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - 31540 грн; автомобіля ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 - 18032,50 грн.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 УПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача пропорційно до задоволених вимог, а 2/3 із суми сплаченого судового збору 1455 грн та витрат нка проведення судової автотоварознавчої експертизи 9060 грн 96 коп., що становить 7010 грн 64 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 24, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст.11, 364, 368 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 15, 16, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 142, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на:

- автомобіль ВАЗ 21063, 1991року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- автомобіль "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

- автомобіль OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ,

- автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Залишити у власності ОСОБА_4 наступне майно:

- автомобіль OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 ,

- автомобіль ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_11 , проживаючого - АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , проживаючої - АДРЕСА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частину автомобілів:

- ВАЗ 21063, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - 2500 грн

- "СHEVROLET" Aveo, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 - 2500 грн

- OPEL Vectra, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - 31540 грн

- ВАЗ 2109, 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_5 - 18032,50 грн

Стягнути 54572 грн 50 коп. та судові витрати у справі, а саме сплачену суму судового збору та витрати на проведення судової експертизи в сумі пропорційно до задоволених вимог, що становить 7010 грн. 64 коп. Всього стягнувши 61583 грн. 14 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний зміст рішення виготовлений 05.04.2024 року.

Суддя Роман БАКЛАНОВ