Справа № 509/5147/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

судді Козирського Є.С.,

секретаря Лисенко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

ВСТАНОВИВ :

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло вищевказане подання, в якому зазначено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни (надалі-приватний виконавець) знаходиться виконавче провадження №74181422 з виконання виконавчого листа № 509/5147/23 виданий 17.01.2024 документ видав: Овідіопольський районний суд Одеської області про: Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Сіті Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 010/6024/82/1143153 від 01.07.2021 року в сумі 45 063,89 гривень. 15.02.2024 відкрито виконавче провадження №74181422. 15.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик боржника з`явитись до виконавця 26.03.2024, 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату. 26.03.2024 на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив. 15.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати приватному виконавцю доступ до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 28.03.2024 з 10.00 до 17.00. 28.03.2024 приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою. Двері до приміщення на вимогу приватного виконавця ніхто не відчинив, доступу до приміщення боржником не надано.

З дати відкриття виконавчого провадження та станом на день звернення до суду з даним поданням, з боржника на користь стягувача стягнень не було, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання боржник не вчинив, з жодними заявами, клопотаннями до приватного виконавця не звертався.

У зв`язку з чим приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. просить суд обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Приватний виконавець Матвійчук Н.Є. повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду подання, у судове засідання не з`явилася. До початку розгляду справи надала клопотання про розгляд подання без її участі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду подання повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни (надалі-приватний виконавець) знаходиться виконавче провадження №74181422 з виконання виконавчого листа № 509/5147/23 виданий 17.01.2024 документ видав: Овідіопольський районний суд Одеської області про: Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Сіті Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 010/6024/82/1143153 від 01.07.2021 року в сумі 45 063,89 гривень.

15.02.2024 відкрито виконавче провадження №74181422.

15.02.2024 винесено постанову про арешт коштів та направлено до АТ "УКРСИББАНК", АТ «КРЕДОБАНК», ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК", АТ «Банк Альянс», АТ"Райффайзен Банк", АТ "Ощадбанк", АТ "ОТП БАНК", АКБ «Приватбанк», АТ "ПроКредит Банк", АТ "СЕНС БАНК", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "ОКСІ банк", ПАТ «Південний», АТ "БАНК АВАНГАРД", АТ "Ідея Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "ІНГ Банк Україна", АТ "АЛЬТБАНК", АТ "Універсал Банк", ПАТ "Банк Восток", ПАТ "Індустріалбанк", АТ "ТАСкомбанк», АТ «ПУМБ».

У вищезазначених банках відсутні кошти на рахунках боржника.

17.02.2024 винесено постанову про арешт рухомого і нерухомого майна боржника.

Відповідно до інформації Державної фіскальної служби України відсутня інформація щодо джерел отримання доходів боржником.

Відповідно до інформації МВС за боржником не зареєстровано транспортних засобів.

Відповідно інформації ПФУ боржник останній раз отримував заробітну плату в лютому 2022 року.

На запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Державною прикордонною службою України надано відповідь про те, що боржник в період з 15.02.2024 по: 01.04.2024 не перетинав державний кордон.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником на праві власності зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:1418 , площа (га): 2.7702.

15.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик боржника з`явитись до виконавця 26.03.2024, 10:00 за адресою: 65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, офіс 6-2 щодо сплати боргу за вищевказаним виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату.

26.03.2024 на виклик приватного виконавця боржник не з`явився, пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа не надав, достовірних відомостей про доходи та майно не надав, про причини неявки не повідомив.

15.02.2024 за адресою боржника приватним виконавцем надіслано вимогу бути присутнім та надати приватному виконавцю доступ до приміщення за адресою: АДРЕСА_1 для проведення опису та арешту майна боржника, який відбудеться 28.03.2024 з 10.00 до 17.00.

28.03.2024 приватним виконавцем зроблено вихід за зазначеною адресою. Двері до приміщення на вимогу приватного виконавця ніхто не відчинив, доступу до приміщення боржником не надано.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження » державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

Нереагування боржника на виклики державного виконавця не може судом трактуватися як цілеспрямоване ухилення боржника від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду.

На підставі визначених у ч. 5ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду жодних доказів того, що боржник ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, відомості про обізнаність боржника про наявне виконавче провадження в копіях матеріалів виконавчого провадження відсутні.

Сам факт наявності відкритого виконавчого провадження не свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Судом враховується, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Зі змісту вимог ст. 441 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України, і в`їзду в Україну громадян України» , вбачається, що право боржника на свободу пересування може бути обмежено лише у виключних випадках у зв`язку з навмисними діями останнього, що спрямовані на ухилення від виконання обов`язків по виконанню рішення суду.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права унормовано, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вказані вище обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

У правовій позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вищенаведене можна дійти висновку, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника без встановлення факту ухилення від виконання зобов`язань не буде відповідати одному із критеріїв, визначених ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, за яких обмеження права на свободу пересування може бути виправдане.

З огляду на викладене, підстав для обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд не вбачає, позаяк не доведено факт його ухилення від виконання зобов`язання, а наявність в боржника самих лише зобов`язань, визначених судовим рішенням, не дає підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Відтак, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішення суду та його намір вибути за межі України з метою невиконання рішення суду, а тому суд доходить висновку, що зазначене подання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Матвійчук Наталії Євгеніївни, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», ОСОБА_1 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів, з дня її проголошення.

Суддя Є.С. Козирський