Д О Д А Т КО В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2024 року м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів
Рішенням Подільського районного суду від 30 січня 2024 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 84 000 гривень.

12.02.2024 року позивач звернулася до суду із заявою, у якій повідомила, що при ухваленні зазначеного Рішення судом не було вирішено питання розподілу судових витрат, а саме, витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 14.02.2024 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.02.2024 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про місце, день та час розгляду справи.

Частиною четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

За таких обставин суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та заяву позивача, суд зазначає наступне.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259 ЦПК України).

Згідно положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. У позовній заяві просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в розмірі 84 000 грн, а також судові витрати відповідно до підтверджуючих документів, які будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Як вбачається з наведеного в позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач очікувала у зв`язку з розглядом справи понести витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень.

22.01.2024 року позивач подала до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3 600 грн та долучити до матеріалів справи докази здійснення нею вказаних витрат.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року по справі № 758/10029/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 84 000 грн, а також судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Разом з тим, при ухваленні зазначеного Рішення судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем було подано до суду докази здійснення нею витрат на правову допомогу 22.01.2024 року. З урахуванням того, що Рішення по справі ухвалено судом 30.01.2024, зазначені докази подані позивачем з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

Позивачем з метою отримання правової допомоги та представництва в даній справі 14.08.2023 року укладено договір про надання правової допомоги б/н з адвокатом Топоріною Лесею Миколаївною. Відповідно до наведеного у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, позивач очікувала у зв`язку з розглядом справи понести витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 гривень. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Суд зазначає, що у Постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 14.08.2023, додаткової угоди від 14.08.2023 до договору про надання правової допомоги, звіту про надання адвокатом правової допомоги від 14.08.2023 до договору про надання правової допомоги та розрахунку вартості послуг з правової допомоги від 14.08.2023 до договору про надання правової допомоги.

Так, відповідно до 5.1 договору від 14.08.2023 року, детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати гонорару та фактичних витрат обумовлюється сторонами у додаткових угодах до даного договору. Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 14.08.2023, за надання адвокатом правової допомоги, визначеної договором, клієнт сплачує адвокату передплату (аванс) у розмірі 3 600 гривень. У звіті про надання адвокатом правової допомоги та розрахунку вартості послуг з правової допомоги наведено детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та їх вартість, а також фактичні витрати, здійснені адвокатом з метою надання позивачу правової допомоги: усна консультація щодо правового регулювання нарахування та стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дітей платником аліментів - 500 грн, допомога позивачу в здійсненні реєстрації (авторизації) в Електронному суді - 100 грн, складання позовної заяви про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - 800 грн, складання розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2023 року по вересень 2023 року - 750 грн, оформлення додатків до позовної заяви - 450 грн, надіслання примірника позовної заяви з додатками на адресу відповідача - 100 грн, допомога позивачу в поданні позовної заяви через Електронний суд - 100 грн, складання двох заяв про рух справи (про надання інформації по справі) - 800 грн. Загальний розмір витрат позивача на правову допомогу по даній справі становить склав 3600 грн.

На підтвердження факту оплати послуг з правової допомоги позивачем долучено до заяви акт про надання адвокатом правової допомоги від 22.01.2024 року, а також платіжну інструкцію про сплату на рахунок адвоката 3 600 грн від 14.08.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, з огляду на відсутність клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про те, що заявлені витрати позивача на правову допомогу в розмірі 3 600 грн є доведеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.263, 265, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 600 (три тисячі шістсот) гривень;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк