Справа № 372/4215/23
Провадження № 2-249/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`єва К.О.,

представникі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувсь до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі: - 59500,00 доларів США та 87366,30 грн.; - 3246,89 доларів та 4373,10 грн., що нараховані у якості 3% в порядку ст.625 ЦК України; - 290002,65 грн., що нараховані у якості інфляційних втрат в порядку ст..625 ЦК України. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 20.09.2021 р. між позивачем та відповідачем було підписано в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення Попередній договір. Згідно п.1.1. сторони зобов`язалися укласти і нотаріально посвідчити договорі купівлі-продажу земельної ділянки площею 285,8 кв.м за кадастровим номером :01:003:5551, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку проектною площею 94 кв.м та терасою 23.3 кв.м (коефіцієнтом 0,3). Відповідно до п.1.2 будівельні роботи будуть завершені в 2 кварталі 2022 р., будинок буде введений в експлуатацію протягом 6 місяців з моменту завершення будівельних робіт. Основний договір повинен бути укладений сторонами у строк, що не перевищує 6 місяців з моменту введення будинку в експлуатацію та повної оплати вартості будинку. Відповідно до п.2.1 Попереднього договору ціна земельної ділянки та будинку становить грошову суму у гривнях, що на момент укладення цього попереднього договору, відповідно до курсу погодженого сторонами становила еквівалент 125108,00 доларів США. Відповідно до п.4.3. Попереднього договору покупець повинен передати продавцю частину забезпечувального платежу, а саме грошову суму у гривнях, що в доларовому еквіваленті становить 59500,00 доларів США протягом одного дня з дати підписання договору. Також було погоджено графік розстроченого платежу, та загальний сукупний розмір решти базового розстроченого платежу який складає грошову суму в гривнях, що в доларовому еквіваленті становить 65608,00 дол.США. До підписання попереднього договору ОСОБА_3 було сплачено ОСОБА_4 суму коштів у розмірі 43000,00 доларів США у якості оплати частини забезпечувального платежу. Передача коштів підтверджується заявою ОСОБА_4 від 20.09.2021 р., яка посвідчена приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області зареєстровано в реєстрі за №358. 08.12.2021 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Попереднього договору від 20.09.2021 р. згідно якої покупець повинен був сплатити кошти у розмірі 87366,30 грн. щодо улаштування дерев`яного перекриття з утепленням відмітка +6,200. Кошти у розмірі 87366,30 грн. були сплачені позивачем 08.12.2021 р. За умовами попереднього договору позивачем відповідачу було сплачено кошти у розмірі 16500,00 грн., а саме: 12.10.2021 р. 3300,00 доларів США, що еквівалентно 86790,00 грн. (квитанція на прибутковий ордер №1059); 17.11.2021 р. 3300,00 доларів США, що еквівалентно 86504,00 грн. (квитанція на прибутковий ордер №1223); 08.12.2021 р. 3300,00 доларів США, що еквівалентно 86760,00 грн. (квитанція на прибутковий ордер №1333); 19.01.2022 р. 3300,00 доларів США, що еквівалентно 93225,00 грн. (квитанція на прибутковий ордер №32); 21.02.2022 р. 3300,00 доларів США, що еквівалентно 93225,00 грн. (квитанція на прибутковий ордер №146). ОСОБА_3 було сплачено загальну суму у розмірі 59500,00 доларів США та 87366,30 грн. Однак основний договір купівлі продажу земельної ділянки між сторонами не укладений, будівельні роботи з будівництва будинку не завершено, хоча строк був визначений до ІІІ кварталу 2022 р., будівництво наразі не здійснюється. 01.08.20223 р. ОСОБА_4 було повідомлено про необхідність укласти додаткову угоду №1 про розірвання попереднього договору від 20.09.2021 р. та новий Попередній договір з іншою фізичною особою ОСОБА_5 . За допомогою вайберу відповідачем були направлені позивачу проекти наступних документів: попередній договір від 01.08.2023 р., додаткова угода №1 від 01.08.2023 р. про розірвання попереднього договору від 20.09.2021 р., заява від 01.08.2023 р. від імені ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 59500,00 грн. З ОСОБА_5 позивач не знайомий. У новому попередньому договорі зазначено новий строк проведення будівельних робіт з будівництва будинку, а саме в ІІ кварталі 2024 р. Відповідач перебуває за межами території України та від початку війни проживає в іншій країні. На консультації адвоката Шаптала Д.В. дізнався про нікчемність та не укладеність попереднього договору від 20.09.2021 р. через відсутність його нотаріального посвідчення та законодавчу заборону укладати попередні договори в звичайній письмовій формі на незавершений об`єкт будівництва. Таким чином позивач вважає, що у зв`язку з неукладенням попереднього договору 20.09.2021 р. грошова сума у розмірі 59500,00 доларів США та 87366.30 грн. була сплачена ОСОБА_3 є безпідставно отриманою відповідачем та підлягає поверненню. Всього розмір нарахованих 3% річних з суми коштів у розмірі 59500,00 доларів США становить 3246,89 доларів США, всього розмір нарахованих 3% річних з суми коштів у розмірі 87366.30 грн. становить 4373,10 грн., інфляційне збільшення становить 29002,65 грн.

Крім того 07.09.2023 позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача.

08.09.2023 р. суду в задоволенні вказаної заяви було відмовлено.

Ухвалою судді від 19.10.2023 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

12.12.2023 р. постановою Київського апеляційного суду було скасовано ухвалу Обухівського районного суду від 08.09.2023 р. та ухвалено нове судове рішення.

18.12.2023 р. до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 20.09.2021р. між сторонами було укладено Попередній договір, відповідно до якого вони зобов`язались в майбутньому укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки та будинку, який на замовлення позивача будувався відповідачем. При підготуванні до укладення Попереднього договору відповідач повідомив позивача про нотаріальну форму попереднього договору та необхідність при оформленні попереднього договору сплати позивачем нотаріальних послуг, державного мита та відрахування до Пенсійного фонду України у відсотковому відношенні до ціни, що вказана в попередньому договорі, що орієнтовно склало 67 000,00 грн. З метою економії при укладенні Попереднього договору, позивач запропонував відповідачу укласти попередній договорі в простій письмовій формі. Сторонам Попереднього договору відомо, що основний договір буде укладений в нотаріальній формі, про що зазначено в Попередньому договорі та зокрема Позивачу було відоме положення ст.635 ЦК України, але не зважаючи на це, Позивач з метою економії витрат на нотаріальне посвідчення Попереднього договору, наполіг на його укладенні в простій письмовій формі. Відповідач не заперечував проти простої форми Попереднього договору, оскільки дійсність намірів Позивача була підтверджена сплатою 20.09.2021р. частини забезпечувального платежу в сумі 1 148 250,00 грн.

Не зважаючи на те, що сторони розуміли наслідки укладення Попереднього договору відносно нерухомого майна, в письмовій формі, все одно виконували його умови, що зокрема підтверджується сплатою коштів Позивачем, укладення Додаткової угоди до Попереднього договору 08.12.2021р., згідно якої сторони погодили кошторис на здійснення додаткових робіт на будівництві будинку (дерев`яне перекриття та утеплення) та безпосередньо здійснення будівництва Відповідачем.

Згідно п.4.6. Попереднього договору «Розрахунки за Договором здійснюються у гривнях.».

Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Таким чином, оскільки відповідач отримав від позивача кошти саме в гривні в розмірі 1 148 250,00 грн., то поверненню, згідно ст.216 ЦК України, підлягає в натурі те, що було отримано, а саме 1 148 250,00 гривень, а не сума в доларах США, як зазначено в позові.

Представник відповідача зазначив, що кошти, які позивач мав сплатити на користь відповідача згідно п.4.3. Попереднього договору (базовий розстрочений платіж), не сплачувались позивачем і квитанції до прибуткового касового ордеру, що надані позивачем, відповідач не видавав. Відповідач укладав Попередній договір, як фізична особа і відповідно як фізична особа не має ані каси ані касирів чи інших осіб, які від його імені отримують кошти. Надані позивачем квитанції містять підписи, які не належать відповідачу, є відмінні від підпису відповідача, який міститься на Попередньому договорі та на Заяві про отримання коштів. Оскільки сторони не мають валютної ліцензії, то і приймати валютні кошти відповідач не мав підстав, а тим більше видавати документи, що підтверджують порушення законодавства. Розрахунок платежів на який посилається позивач, як доказ сплати 16 500,00 доларів США, не містить підпису відповідача, а тому не є доказом в даній справі. Таким чином, поверненню підлягають саме отримані відповідачем кошти в сумі 1 148 250,00 гривень.

Недобросовісна поведінка позивача, яка проявилась в суперечності його дій, вплинула на відповідача, який сумлінно виконував домовленість (замовив та отримав будівельний паспорт від 06.12.21р., розпочав будівництво, здійснив переобладнання, які сторони погодили Додатковою угодою, майже завершив будівництво), розумно покладаючись на дії та поведінку Позивача. За таких умов відповідач не може вважатись таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

В зв`язку з цим просить суд відмовити у задоволенні позову.

05.01.2024 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивач не згоден з аргументами, які викладені у відзиві на позовну заяву. У зв`язку з не укладенням попереднього договору 20.09.2021 р. грошова сума у розмірі 59500,00 доларів США та 87366,30 грн., яка була сплачена ОСОБА_3 є безпідставно отриманою відповідачем та підлягає поверненню. Сплата позивачем вказаного розміру коштів підтверджується також квитанціями, які перебувають у матеріалах справи.

Ухвалою суду від 31.01.2024 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

19.02.2024 р. до суду від представника відповідача надійшла заява про часткове скасування заходів забезпечення позову.

05.03.2024 р. ухвалою суду в задоволенні заяви представника відповідача про часткове скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Божко Д.О. позов підтримала з підстав викладених у позові, пояснила, що між сторонами був укладений попередній договір, який не був нотаріально посвідчений. Позивач сплатив відповідачу 43 тисячі доларів США.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Остащенко О.М. позов не визнала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що між сторонами було укладено попередній договір, але нотаріально не посвідчено. Позивач передав відповідачу гроші в гривневому еквіваленті. Умови договору виконуються. Відповідач не заперечує, що отримав 1148250,00 грн., але не долари. Курс становив 26,70 грн. за 1 дол.США). Відповідач не заперечує проти повернення вказаної суми в гривнях. Вважає позов не обґрунтованим.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2021 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення Попередній договір. Згідно п.1.1. сторони зобов`язалися укласти і нотаріально посвідчити договорі купівлі-продажу земельної ділянки площею 285,8 кв.м за кадастровим номером :01:003:5551, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу будинку проектною площею 94 кв.м та терасою 23.3 кв.м (коефіцієнтом 0,3). Відповідно до п.1.2 будівельні роботи будуть завершені в ІІІ кварталі 2022 р., будинок буде введений в експлуатацію протягом 6 місяців з моменту завершення будівельних робіт. Основний договір повинен бути укладений сторонами у строк, що не перевищує 6 місяців з моменту введення будинку в експлуатацію та повної оплати вартості будинку. Згідно п.2.1 Попереднього договору ціна земельної ділянки та будинку становить грошову суму у гривнях, що на момент укладення цього попереднього договору, відповідно до курсу НБУ становить еквівалент 125108,00 доларів США. Згідно п.4.3. Попереднього договору покупець повинен передати продавцю частину забезпечувального платежу, а саме грошову суму у гривнях, що в доларовому еквіваленті становить 43000,00 доларів США протягом одного дня з дати підписання договору. Згідно графіку розстроченого платежу, та загальний сукупний розмір решти базового розстроченого платежу який складає грошову суму в гривнях, що в доларовому еквіваленті становить 82108,00 дол.США. п.4.6. Розрахунки за Договором здійснюються у гривнях.». (а.с.15-17)

20.09.2021 р. ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_4 грошову суму 1148250,00 грн., що в доларовому еквіваленті становить 43000,00 дол.США., що підтверджується копією заяви №358 посвідченою Приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Лашиною Л.П. 20.09.2021 р. (а.с.20)

Таким чином, твердження позивача, про те, що він дізнався про нікчемність і неукладеність Попереднього договору від 20.09.2021 р. лише на консультації у адвоката суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Так в тексті вказаного договору міститься положення, «попередньо ознайомлені з вимогами чинного законодавства щодо недійсності правочинів, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, перебуваючи при здоровому розумі і ясній пам`яті, діючи добровільно без будь-якого до того примусу, як фізичного так і морального, керуючись ст.ст. 635,639 Цивільного Кодексу України, уклали цей Попередній договір (далі Договір) про наступне…».

Ст.635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена письмовій формі.

Отже сторонам Попереднього договору було відомо, що основний договір буде укладений в нотаріальній формі, про що зазначено в Попередньому договорі та зокрема позивачу було відоме положення ст.635 ЦК України, але не зважаючи на це, позивач підписав вказаний договір в простій письмовій формі.

Відповідач не заперечував проти простої форми Попереднього договору, оскільки дійсність намірів Позивача була підтверджена сплатою 20.09.2021р. частини забезпечувального платежу в сумі 1 148 250,00 гривень «п.3.1. До укладення Основного договору та на підтвердження наміру придбання Земельної ділянки, Покупець повинен передати Продавцю забезпечувальний платіж - грошові кошти в розмірі, що визначається згідно з правилами цього розділу Договору.» Попереднього договору.

Не зважаючи на те, що сторони розуміли наслідки укладення Попереднього договору відносно нерухомого майна, в письмовій формі, все одно виконували його умови.

Так 08.12.2021 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до Попереднього договору від 20.09.2021 р., з якої вбачається, що покупець повинен був сплатити кошти у розмірі 87366,30 грн. щодо улаштування дерев`яного перекриття з утепленням відмітка +6,200. Сторони затвердили додаток №2 «Кошторис вартості» від 08.12.2021 р. (а.с.18 зв.-19)

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05.06.2018р. у справі №338/180/17 застосовано доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Дії позивача, який уклав 21.09.2021р. Попередній договір, здійснив часткову оплату за ним та в подальшому уклав Додаткову угоду до Попереднього договору, а згодом пред`явив позов про нікчемність такого договору та повернення коштів, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісною (аналогічний висновок в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018р. №338/180/17 та в постанові Верховного Суду від 10.04.2019р. № 390/34/17).

Покладання на Відповідача фінансових санкцій через недобросовісну поведінку Позивача, суперечить принципам цивільного права.

Саме недобросовісна поведінка позивача, яка проявилась в суперечності його дій, вплинула на відповідача, який виконував домовленість (замовив та отримав будівельний паспорт від 06.12.21р., розпочав будівництво, здійснив переобладнання, які сторони погодили Додатковою угодою, майже завершив будівництво), розумно покладаючись на дії та поведінку Позивача.

Згідно ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи ту обставину, що сторони укладаючи 20.09.2021 р. Попередній договір домовилися відносно всіх істотних його умов, обидві сторони частково виконали договір, але ухилися від нотаріального посвідчення вказаного договору, то суд визнає вказаний договір дійсним. А тому підстави для задоволення позовних вимоги відсутні.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази по справі за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості та достовірності, суд, розглядаючи даний спір у межах заявлених позовних вимог, вважає що в задоволенні позову необхідно відмовити.

В зв`язку з цим суд, вважає, за необхідне після набрання рішенням законної сили скасувати заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у вигляді накладення арешту, на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:5543 площею 0,0197га , :01:003:5550 площею 0,033га, :01:003:5552 площею 0,0092га , :01:003:5551 площею 0,0286га, :01:003:5548 площею 0,0313га , :01:003:5545 площею 0,034га.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 81, 158,259, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у вигляді накладення арешту, на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:5543 площею 0,0197га , :01:003:5550 площею 0,033га, :01:003:5552 площею 0,0092га , :01:003:5551 площею 0,0286га, :01:003:5548 площею 0,0313га , :01:003:5545 площею 0,034га, скасувати після набрання рішення законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.04.2024 р.

Суддя О.М.Зінченко