Справа № 601/588/24
Провадження № 2/601/272/2024
У Х В А Л А

05 квітня 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Білосевич Г.С.,

з участю секретаря судового засідання Польової Ж.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Сідорової І.А.,

встановив:

16.03.2024 представник відповідача адвокат Парфенчук Ю.А. подала до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі. Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до довідки № 113 від 01.03.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у даній військовій частині. Тому просить у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зупинити провадження по даній справі.

В судове засідання адвокат Парфенчук Ю.А. подала заяву в якій просить справу слухати у їх відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвоката Сідорова І.А просять відмовити у задоволенні даного клопотання, оскільки подане клопотання є необґрунтованим та згідно установлено судової практики у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі 756/3462/20.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Разом з тим, матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу і будь-яких даних про те, що ОСОБА_2 перебуває у зоні бойових дій та виконує бойові завдання по захисту територіальної цілісності України в матеріалах справи немає.

Таким чином, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, тому у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Парфенчук Ю.А. слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 76, 77, 79, 251, 253, 258-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Парфенчук Ю.А. про зупинення провадження у справі.

Ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Повний текст ухвали складений 05.04.2024.

Головуючий: