Березівський районний суд Одеської області
Справа № 496/5900/23
Провадження № 2/494/71/24
15.01.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді - Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №496/5900/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
01.11.2023 року до Березівського районного суду Одеської області з Біляївського районного суду Одеської області надійшла за підсудністю вказана справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2023 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Римаря І.А. та передана до розгляду 01.11.2023 року.
Ухвалою суду від 06.11.2023 року вказаний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 17.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 20.12.2023 року.
У своїй заяві позивач посилається на те, що з відповідачем вони зареєстрували шлюб 12.05.2012 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Златоустівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №2. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вказала, що підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, різні погляди на життя. Спільне життя між сторонами не склалось, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на повному її утриманні. Однак, ОСОБА_1 не має змоги надавати їм належного утримання, достатнього для їх віку, фізичного та духовного розвитку. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, є працездатною особою. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не досягнуто згоди з приводу матеріального забезпечення дітей. У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити заяву, розірвати шлюб між ними та стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 14.02.2024 року.
Позивач у судові засідання 20.12.2023 року та 15.01.2024 року не з`явилась. Водночас, 18.12.2023 року від неї надійшла заява про слухання справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.44).
Відповідач у судові засідання 20.12.2023 року та 15.01.2024 року також не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, так на його поштову адресу направлялась ухвала про прийняття справи до провадження з зазначенням дати судового засідання та судова повістка про виклик до суду, однак конверт повернувся з відповідною відміткою (а.с. 42,49), також виклик до суду здійснювався через оголошення на веб сайті (а.с.41). Відзив або заперечення на позов ОСОБА_2 до суду не надавав, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку позивача у заяві від 18.12.2023 року, відсутність відповідача на виклики до суду, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Судом встановлено, що 12.05.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Златоустівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №2 (а.с.8).
Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9,11).
ОСОБА_1 має на утриманні дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області від 21.08.2023 року ОСОБА_1 проживає разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Суд вважає за необхідне зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.
Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За статтею 51 Конституції України від 28.06.1996 року шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Як вбачається з заяви позивача, зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами відсутні спільні погляди на сім`ю та спільне життя. Родина фактично розпалася і її відновлення неможливо при обставинах зазначених позивачем, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не погоджуються.
Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення.
Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.
Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.
Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.
Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до статей110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Згідно частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Отже, суд за наявних доказів, вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття.
З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання.
Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073 грн.60 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.
Керуючись статтями80, 110-112, 180-181,183 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13,141, 200, 229, 265, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований 12.05.2012 року виконавчим комітетом Златоустівської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис №2, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 усіх видів заробітку та доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви, тобто з 23.08.2023 року і до повноліття кожної з дітей.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).
Відповідач: - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 18.01.2024 року.
Суддя І.А. Римар