Справа № 333/3037/24
Провадження №6/333/349/24
УХВАЛА

02 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Холода Р.С., розглянувши заяву приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про вжиття заходів забезпечення у справі по поданню приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про виділення частки майна боржника, стягувач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2024 року на адресу суду Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про виділення частки майна боржника, стягувач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 02.04.2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено на 10.04.2024 року.

Крім того, у вказаному поданні зазначена вимога приватного виконавця Коциняна М.О. про вжиття заходів забезпечення.

Зазначена вимога обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №73986399, відкритого на підставі заяви стягувача АТ «ТАСКОМБАНК» за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банка заборгованості у сумі 22 299 612 грн.

В ході примусового виконання виконавчого провадження виконавцем встановлено, що боржник на податковому обліку не перебуває, пенсію не отримує, банківських рахунків за боржником не зареєстровано. За ОСОБА_1 зареєстровані автотранспортні засоби, які постановою приватного виконавця оголошені у розшук, проте до теперішнього часу вони не розшукані.

Крім того, встановлено, що боржник ОСОБА_1 перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , на яку 30.08.2011 року було зареєстровано Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» право приватної власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення І, ІІ та мансардного поверхів в будівлі спального корпусу №2 літ. Б-2 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 267,60 кв.м.

Враховуючи, що вказане майно було придбано під час шлюбу, на думку приватного виконавця, воно є спільним майном подружжя, тому 1/2 частина належить боржнику ОСОБА_1 .

У своєму поданні приватний виконавець просить суд виділити частку боржника ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частку у вказаному нежитловому приміщенні.

У зв`язку з ризиком відчуження майна, приватний виконавець просить суд на час розгляду подання заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно нежитлового приміщення І, ІІ та мансардного поверхів в будівлі спального корпусу №2 літ. Б-2 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 267,60 кв.м. Виконання заборони покласти на Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Суд вважає за можливе розглядати заяву приватного виконавця про вжиття заходів забезпечення без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах заяви доказами.

Розглянувши вимогу приватного виконавця про вжиття заходів забезпечення, дослідивши додані до неї письмові докази, суд дійшов до висновку про відмову у її задоволенні, виходячи з такого.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суддею беруться до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зокрема, такий вид забезпечення позову як арешт майна передбачає обмеження права власника майна на користування цим майном.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Водночас, чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачені заходи забезпечення подання державного або приватного виконавця. Фактично виконавче провадження - це стадії виконання рішення суду і на думку суду, законодавець на цій стадії виконавців наділив достатніми повноваженнями для того, щоб здійснити примусове виконання рішення суду.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Дослідивши матеріали подання, судом встановлено, що будь-яких доказів, що підтверджують право власності боржника ОСОБА_1 на майно, зазначене приватним виконавцем, не надано. З долучених документів вбачається, що на цей час нежитлове приміщення І, ІІ та мансардного поверхів в будівлі спального корпусу №2 літ. Б-2 за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , яка не є стороною виконавчого провадження.

Отже, втручання у право власності ОСОБА_2 у спосіб, запропонований приватним виконавцем, на думку суду буде порушувати право власності останньої, яке передбачене Конституцією України та ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вказаних обставин, суд вважає відмовити у задоволенні вимоги приватного виконавця Коциняна О.М. про вжиття заходів забезпечення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 149-153, 157, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про вжиття заходів забезпечення у справі по поданню приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Коциняна М.О. про виділення частки майна боржника, стягувач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому текст ухвали не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.04.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод