УХВАЛА

05 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 705/2159/19

провадження № 61-17168ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув заяву про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва і звільнення, поновлення на роботі, зміну формулювання наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду

від 09 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного підприємства

«Центр-Монтаж-Енерго» (далі - ПП «Центр-Монтаж-Енерго») про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, про зміну формулювання наказу, стягнення частини заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

11 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, рахунки, належні ПП «Центр-Монтаж-Енерго», в межах суми

200 000 грн.

Уманський міськрайонний суд Черкаської області ухвалою від 13 серпня

2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернув заявниці (провадження № 2-з/705/51/21).

Черкаський апеляційний суд постановою від 28 вересня 2021 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2021 року скасував, матеріали за заявою про забезпечення позову направив до суду першої інстанції для продовження розгляду (провадження

№ 22-ц/821/1772/21).

У жовтні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ПП «Центр-Монтаж-Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан В. В.,

на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року.

Верховний Суд ухвалою від 09 листопада 2021 року касаційну скаргу

ПП «Центр-Монтаж-Енерго», в інтересах якого діє адвокат Моспан В. В.,

на постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року залишив без руху.

Верховний Суд ухвалою від 10 грудня 2021 року відкрив касаційне провадження та витребував з Христинівського районного суду Черкаської області копії матеріалів справи № 705/2159/19 в частині вирішення в суді першої інстанції ухвалою від 13 серпня 2021 року та в суді апеляційної інстанції постановою від 28 вересня 2021 року питання про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 , поданою у серпні 2021 року.

Верховний Суд постановою від 02 лютого 2022 року касаційну скаргу

ПП «Центр-Монтаж-Енерго» задовольнив. Постанову Черкаського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року скасував, залишив в силі ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 серпня 2021 року.

У березні 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд»

(вх. № 10075/0/220/24 від 25 березня 2024 року) від ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду

від 09 листопада 2021 року (залишення касаційної скарги без руху) у справі

№ 705/2159/19, в якій заявниця вказує, що представником відповідача

ПП «Центр-Монтаж-Енерго» є адвокат Моспан Віталій Васильович, проте

у вступній та резолютивній частинах вказаної ухвали помилково зазначено його по батькові « ОСОБА_2 ».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2024 року для розгляду заяви про виправлення описки ОСОБА_1 призначено суддю-доповідача Фаловську І. М.

Верховний Суд листом від 28 березня 2024 року витребував зі Шполянського районного суду Черкаської області виділені матеріали цивільної справи

№ 705/2159/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

(вих. № 9655/0/222-24).

28 березня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Фаловської І. М.

на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України

(вх. № 10810/0/220-24 від 29 березня 2024 року).

Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. визнав необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Фаловської І. М. передав іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2024 року для розгляду зазначеної заяви

ОСОБА_1 визначено суддю-доповідача Крата В. І.

Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Фаловської І. М. відмовив.

03 квітня 2024 року матеріали касаційного провадження повернуто судді Фаловській І. М.

29 березня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_4 , надійшла заява про відвід судді Фаловської І. М. на підставі пункту 5

частини першої статті 36 ЦПК України (вх. № 11539/0/220-24 від 03 квітня 2024 року).

Заява мотивована тим, що суддя Фаловська І. М. не дотрималася процесуального порядку витребування матеріалів справи та витребувала матеріали справи щодо питання про забезпечення позову, а не всієї справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

ЄСПЛ зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (справа Гаусшильдта, № 11/1987/134/188).

Крім того, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

Згідно з третім показником «Чесність та непідкупність» Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року чесність та непідкупність є необхідними умовами для належного виконання суддею своїх обов`язків. Суддя демонструє поведінку, бездоганну навіть з точки зору стороннього спостерігача (пункт 3.1.); спосіб дій та поведінка судді мають підтримувати впевненість суспільства в чесності та непідкупності судових органів. Недостатньо просто чинити правосуддя, потрібно робити це відкрито для суспільства (пункт 3.2.).

Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана (пункт 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи від 01 січня 2001 року «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів»).

Відповідно до об`єктивного критерію потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть існувати побоювання учасників справи при розгляді справи щодо відсутності безсторонності у певного судді, що об`єктивно виправдані.

Щодо оцінки наявності підстав для самовідводу за суб`єктивним критерієм, то відсутні підстави стверджувати, що суддя Верховного Суду Фаловська І. М. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36,

37 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною першою статті 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою статті 2 ЦПК України передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) вказала, що використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства

(пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті).

ЄСПЛ, застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року, заява № 67208/01; «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року, заяви № 61164/00 і № 18589/02).

Звертаючись 28 березня 2024 року через систему «Електронний суд» до Верховного Суду із заявою про відвід судді Фаловської І. М.

(вх. № 10810/0/220-24 від 29 березня 2024 року), ОСОБА_1 у тексті своєї заяви використовує щодо судді образливі висловлювання, що є проявом неповаги до суду, а тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду заяви

ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду

від 09 листопада 2021 року у справі № 705/2159/19, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заявляю самовідвід від участі у розгляді цієї заяви.

За таких обставин заява про самовідвід на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України є обґрунтованою.

Оскільки у цій справі суддею Верховного Суду Фаловською І. М. заявлено самовідвід, і заява підлягає задоволенню, то друга заява про відвід судді

від 29 березня 2024 року (вх. № 11539/0/220-24 від 03 квітня 2024 року) підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Фаловської Ірини Миколаївни задовольнити.

Відвести суддю Фаловську Ірину Миколаївну від участі у розгляді заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного суду від 09 листопада 2021 року у справі № 705/2159/19.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця ОСОБА_4 , від 29 березня 2024 року (вх. № 11539/0/220-24 від 03 квітня 2024 року) про відвід судді Фаловської Ірини Миколаївни залишити без розгляду.

Матеріали касаційного провадження за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 705/2159/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Центр-Монтаж-Енерго» про визнання незаконними та скасування наказів про зміну в організації виробництва і звільнення, поновлення на роботі, зміну формулювання наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення частини заробітної плати, відшкодування моральної шкоди, передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяІ. М. Фаловська