ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Дорош А.І., Пилипчук Л.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року,

за заявою Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про поновлення пропущеного строку пред?явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року КП «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.06.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 31.03.2014 року у розмірі 3332,13 грн. та судовий збір у сумі 221,85 грн.

Вказано, що КП «ХТМ» в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання неодноразово зверталося до суду першої інстанції з заявами про видачу судового рішення та виконавчих листів, зокрема, 05 лютого 2016 року, 16 лютого 2016 року, 06 травня 2016 року, 03 лютого 2017 року, проте, дані звернення залишалися без відповіді. Виконавчий лист № 638/15595/14-ц було видано лише 12 листопада 2021 року. Строк пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа закінчився 10 липня 2018 року, судом першої інстанції більше трьох років не видавалися виконавчі листи, тому строк для пред`явлення до виконання пропущено з поважних причин.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року у задоволенні заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилання заявника на неодноразові звернення до голови суду із заявами про видачу судових наказів, ухвал та рішень суду, виконавчих листів на протязі 2016 - 2019 років, не заслуговують на увагу, оскільки стосуються невизначеного переліку справ.

Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржило Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", просило її скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що КП "Харківські теплові мережі" неодноразово зверталося до суду з заявами про видачу виконавчих листів, однак, суд першої інстанції ці заяви вчасно не розглянув. Внаслідок цього виконавчий лист судом було несвоєчасно видано позивачу лише 12.11.2021 року. Вказує, що з вини суду першої інстанції КП "Харківські теплові мережі" не мало змоги вчасно отримати виконавчі листи та пред`явити їх до виконання, у зв`язку з чим строк на пред`явлення до виконання був ними пропущений з поважних причин. Зазначає, що суд помилково не застосував норму ч. 1 ст. 433 ЦПК України, яка передбачає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказав, що в результаті невиконання рішень судів на користь КП "Харківські теплові мережі" порушені права та інтереси виконавців житлово-комунальних послуг та громадян України, які добросовісно ставляться до обов`язку щодо оплати за житлово-комунальні послуги.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 31.03.2014 року у розмірі 3332,13 грн. та судовий збір у сумі 221,85 грн. (а.с. 64-66).

16 лютого 2016 року та 03 лютого 2017 року року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зверталося до суду першої інстанції із заявами про видачу судового рішення у справі, а також видачу виконавчих листів (а.с. 80).

На виконання судового рішення 12 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 638/15595/14-ц, в якому зазначено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 10 липня 2018 року (а.с. 104).

З довідкового листа до справи вбачається, що представником Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» отримано копію судового рішення та виконавчий лист 17 листопада 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що заявником не надано жодних доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому заява не підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Як вбачається з усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції, заява № 183571/91» (Caseof Hornsbyv. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…».

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок № 13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як передбачено частиною 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно наступним умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Матеріали справи свідчать про те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2011 року по 31.03.2014 року у розмірі 3332,13 грн. та судовий збір у сумі 221,85 грн. (а.с. 64-66).

Строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у даній справі становив три роки, до 10 липня 2018 року.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами про видачу судового рішення та виконавчих листів, зокрема, 16 лютого 2016 року та 03 лютого 2017 року, однак лише 12 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова видав виконавчий лист № 638/15595/14-ц, тобто вже після закінчення строку для його пред`явлення.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції більше трьох років не видавав стягувачу виконавчі листи.

Копію судового рішення та виконавчого листа отримано представником Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» лише 17 листопада 2021 року.

Таким чином, стягувач в межах трирічного строку пред`явлення виконавчого листа до виконання намагався отримати в суді першої інстанції виконавчі листи по справі № 638/15595/14-ц, однак в порушення розумних строків суд першої інстанції видав виконавчі листи після закінчення строку для пред`явлення, а саме 12 листопада 2021 року.

Таким чином, у Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» не було об`єктивної можливості надати в строк, визначений законом, виконавчі документи для примусового виконання.

Враховуючи зазначене, причини, з якими стягувач пов`язує поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, слід вважати поважними, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції неповно з`ясувавши обставини у справі, дійшов помилкового висновку щодо відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 2481 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі».

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити.

Поновити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа від 12 листопада 2021 року до виконання у справі № 638/15595/14-ц за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2481 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: А. І. Дорош

Л. І. Пилипчук