ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12022/23

Головуючий у першій інстанції Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/628/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

з секретарем: Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідачі: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про встановлення факту спільного проживання, поділу спільного майна, зняття арешту з транспортного засобу (суддя Требух Н.В.), ухвалене у м.Чернігів, повний текст рішення складено 12 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити юридичний факт його спільного проживання та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з 28 грудня 2018 року по 10 березня 2022 року; визнати їх спільною сумісною власністю транспортний засіб Volkswagen Passat, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та транспортний засіб Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 ; поділити спільне майно, виділивши позивачу транспортні засоби і визнавши за ним право власності на них у цілому та стягнувши з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» компенсацію вартості 1/2 частини вказаних транспортних засобів, на яку мала право ОСОБА_2 , в рахунок погашення її кредитної заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03 квітня 2023 року по справі №927/121/23; зняти арешт з транспортних засобів, накладений постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 липня 2023 року ЗВП №72000091. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 листопада 2018 року, проте з лютого 2010 року по 10 березня 2022 року фактично проживав однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . У період спільного проживання з відповідачкою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син ОСОБА_4 . У свій час ОСОБА_1 і ОСОБА_2 повінчалися. 22 грудня 2017 року ОСОБА_2 одноособово було створено ТОВ «Модорс». За доводами позивача, під час спільного проживання сторонами було придбано автомобілі, а саме: 06 квітня 2016 року ВАЗ, 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_3 ; 14 вересня 2019 року - Volkswagen Passat, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_1 ; 05 травня 2021 року - Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 . Всі транспортні засоби були зареєстровані за ОСОБА_2 , однак фактично перебували в користуванні ОСОБА_1 . Позивач вказує, що 20 липня 2023 року транспортний засіб Mini Cooper був арештований та вилучений на підставі постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 20 липня 2023 року по ЗВП №72000091, у той час як ОСОБА_1 не має жодного відношення до договору поруки від 08 липня 2021 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, а саме зупинення продажу арештованого майна, а саме транспортного засобу Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , по ЗВП №72000091, що знаходиться в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М., вжиті відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 серпня 2023 року. Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами обставини спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаний ним період, в тому числі і на час придбання спірного майна, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які він посилався в позові, не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач і відповідачка в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу придбали декілька транспортних засобів. На час звернення з відповідним позовом сторони припинили спільне проживання, а транспортні засоби залишилися в користуванні позивача, оскільки він відшкодував половину їх вартості ОСОБА_2 , однак не переоформив їх. Позивач вважає, що внаслідок арешту та вилучення автомобіля Mini Cooper були порушені його права як співвласника вказаного транспортного засобу, який належить сторонам у рівних частках. ОСОБА_1 наголошує, що з лютого 2010 року по 10 березня 2022 року він проживав з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, згодом у них народився син, вони повінчалися, відповідачка зареєструвалася в належному позивачу житловому будинку, а з грудня 2016 року позивач, відповідачка, їх спільний син Платон і син відповідачки від попереднього шлюбу проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що факт спільного проживання підтверджується також оформленням довіреності на ім`я ОСОБА_2 для представництва інтересів позивача. За доводами ОСОБА_1 , автомобіль Mini Cooper він використовував в інтересах своєї сім`ї та дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Відповідач вказує, що у даній справі учасники цивільних відносин ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) вживають право на зло, оскільки цивільно-правовий інструментарій (позов про встановлення факту спільного проживання, поділу спільного майна, зняття арешту з транспортних засобів) використовується для недопущення звернення стягнення на майно боржника. За доводами АТ КБ «Приватбанк», позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що транспортні засоби були придбані за спільні кошти та внаслідок спільної праці позивача та відповідачки. ОСОБА_2 є одноосібним засновником та директором ТОВ «Модорс», спірні транспортні засоби були придбані після створення юридичнї особи та здійснення підприємницької діяльності і отримання доходу і були зареєстровані на відповідачку без вказівки в свідоцтві про реєстрацію транспортних засобів про право користування інших осіб. АТ КБ «Приватбанк» вважає, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не проживали спільно в будь-який час за адресою: АДРЕСА_2 або за іншою будь-якою адресою. Банк заперечує проти відшкодування витрат на правничу допомогу, а також просить врахувати, що ОСОБА_1 не надає фактичного розрахунку здійснених витрат, не надає договору про надання правничої допомоги, не вказує, які саме види правової допомоги надавалися позивачу, не надає доказів понесення ним таких витрат, що виключає можливість їх відшкодування, попередній (детальний) розрахунок наданої правничої допомоги в матеріалах справи відсутній.

У своїх письмових поясненнях, наданих апеляційному суду, ОСОБА_2 вказує, що з ОСОБА_1 вони познайомилися 14 лютого 2011 року, а фактичне проживання однією сім`єю розпочали в травні 2011 року, а не в 2010 році, як було зазначено. Закінчилося спільне проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини 31 грудня 2021 року. Зазначає, що в період спільного проживання ними було придбано декілька транспортних засобів, в тому числі Mini Cooper, 2001 року випуску, Volkswagen Passat, 2011 року випуску. З 10 травня 2022 року ОСОБА_2 офіційно одружена з іншим чоловіком. Також відповідачка стверджує, що ОСОБА_1 застосовував до неї фізичне і психологічне насилля, з приводу чого вона зверталася до органів поліції. ОСОБА_2 просила вирішити позов згідно з чинним законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 з 08 липня 1989 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , шлюб розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 листопада 2018 року (а.с.14 т.1).

ОСОБА_2 з 27 червня 2003 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , шлюб розірвано рішенням суду Київського району міста Одеси від 07 грудня 2007 року (а.с.165 т.1).

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради місце проживання ОСОБА_1 з 31 жовтня 1991 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24). Вказаний будинок належить на праві власності в рівних частинах позивачу та його колишній дружині ОСОБА_3 на підставі заочного рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 вересня 2019 року (а.с.17-18 т.1).

Відповідно до Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_3 , за цією адресою не проживає з 1 липня 2007 року (а.с.21 т.1).

ОСОБА_2 з 01 листопада 2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12 т.1).

20 квітня 2012 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_6 (а.с.13 т.1).

12 грудня 2017 року було зареєстровано юридичну особу - ТОВ «Модорс», власник ОСОБА_2 (а.с.19 т.1).

14 вересня 2019 року ОСОБА_2 було придбано автомобіль Volkswagen Passat, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , а 05 травня 2021 року - автомобіль Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 (а.с.29, 30 т.1).

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 03 квітня 2023 року у справі №927/121/23 стягнуто солідарно з ТОВ «Модорс» та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 165 166,32 грн, заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії в сумі 15 805,72 грн; стягнуто з ТОВ «Модорс» на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1357,29 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 1357,29 грн; в решті вимог в частині стягнення 35 000 грн процентів відмовлено (а.с.33-36 т.1).

На виконання судового наказу про примусове виконання рішення №927/121/23, виданого 25 квітня 2023 року Господарським судом Чернігівської області, приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області 20 липня 2023 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме транспортного засобу Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 (а.с.31 т.1).

Спір у даній справі стосується встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , визнання спільною сумісною власністю транспортних засобів та їх поділ, а також зняття з транспортних засобів арешту та сплати компенсації вартості автомобіля.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 2 статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя є шлюб (частина перша статті 36 СК України).

Згідно із ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц зазначила «що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Велика Палата Верховного Суду також зазначає, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.»

Враховуючи викладене, позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не є належним способом захисту прав подружжя у спорі між позивачем та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 стверджує, що саме під час його спільного проживання з ОСОБА_2 було придбано транспортні засоби, зокрема автомобілі: Volkswagen Passat, 2011 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , і Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , які позивач вважає спільною сумісною власністю.

Приписами статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Колегія суддів апеляційного суду вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач не довів належними і допустимими доказами обставини спільного проживання з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 28 грудня 2018 року по 10 березня 2022 року, в тому числі і на час придбання спірного майна.

Доводи позивача, що він проживав разом з ОСОБА_2 , не узгоджуються з матеріалами справи. Так, згідно зі штампом в паспорті відповідачки вона з 01 листопада 2011 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_1 . Проте відповідно до довідок від 23 серпня 2018 року та 04 серпня 2020 року він не проживає за вказаною адресою з 01 липня 2007 року. Доказів того, що сторони разом проживали за іншою адресою, матеріали справи не містять. Також в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вели спільне господарство, мали спільний бюджет, несли спільні витрати, тобто мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю. При цьому свідоцтво про вінчання,яке начебто відбулось, вчинене під час перебування позивача в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , довіреність від 01 червня 2020 року, видана ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 на уповноваження представлення його інтересів, народження спільної дитини не є беззаперечними фактами, які свідчать про проживання сторін однією сім`єю.

Фотознімки на яких начеб то зображені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не доводять факту спільного проживання, оскільки підтверджують відносини позивача з відповідачкою при народженні сина, коли дитина пішла до школи та під час відпочинку.

При цьому ОСОБА_2 в суді першої інстанції не надавала пояснень щодо заявленого в тому числі і до неї позову, а в суді апеляційної інстанції поклалася щодо вирішення спору на розсуд суду. При цьому її пояснення та визнання факту проживання однією сім`єю в період часу з травня 2011 року по 31 грудня 2021 року не підтверджені жодними допустими, достатніми та беззаперечними доказами. Саме по собі визнання факту придбання майна та спільного проживання є не що інше, як можливістю уникнути виконання судового рішення за яким з неї стягнуто кредитну заборгованість у такий спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на автомобілі Volkswagen Passat та Mini Cooper зареєстровано за ОСОБА_2 відповідно 14 вересня 2019 року та 05 травня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги, що вказані автомобілі було придбано сторонами, жодними доказами не підтверджено.

Зважаючи, що позивачем не доведено факту спільного проживання однією сім`єю з відповідачкою без реєстрації шлюбу, є вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати транспортні засоби такими, що належать ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

За матеріалами справи встановлено, що опис та арешт майна боржника ОСОБА_2 автомобіля Mini Cooper, 2001 року випуску, р.н. НОМЕР_2 , відбувся в межах відкритого виконавчого провадження з виконання судового рішення про стягнення солідарно з ТОВ «Модорс» та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання спірних автомобілів спільною сумісною власністю позивача та відповідачки, відсутні підстави і для зняття арешту з автомобілів, як про то просив ОСОБА_1 .

При цьому твердження ОСОБА_1 , що внаслідок накладення арешту та вилучення автомобіля були порушені його права, не заслуговують на увагу, враховуючи, що він не є співвласником спірного транспортного засобу.

Ураховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, проте з помилкових мотивів, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни мотивувальної частини судового рішення суду першої інстанції шляхом викладення її у редакції цієї постанови.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки фактично у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, а рішення суду змінено лише в частині мотивів відмови в задоволенні позову, відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги про стягнення з відповідача на користь позивача усіх понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 лютого 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 4 квітня 2024 року.

Головуючий: Судді: