УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 359/3352/23

провадження № 61-3972ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі за заявою Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , опікун ОСОБА_1 про звільнення опікуна від виконання опікунських обов`язків над недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області діючи в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про звільнення опікуна ОСОБА_1 від виконання опікунських обов`язків над недієздатною.

У ході розгляду справи за вказаною заявою, представник заявника - адвокат Кутах Д. О. звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про заміну сторони заявника у справі з Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на належного заявника - Золочівську сільську раду Бориспільського району Київської області.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року клопотання задоволено.

Замінено первісного заявника Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на належного заявника Золочівську сільську раду Бориспільського району Київської області.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області не є юридичною особою, тому вказаний орган опіки та піклування не має процесуальної правосуб`єктності у розумінні статей 46, 47 ЦПК України та не може бути заявником у цивільній справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що Орган опіки та піклування є органом, який діє у складі виконкому Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області на підставі положення про опікунську раду при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Виконавчий комітет Золочівської сільської ради діє в межах повноважень віднесених до його компетенції Золочівською сільською радою на підставі положення про виконавчий комітет Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Обидва органи діють у складі Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області та не є окремими юридичними особами, а тому не можуть бути стороною в суді відповідно до статті 48 ЦПК України.

Виходячи з вищезазначеного, єдиним органом, який може здійснювати представництво в суді є саме Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області, яка в даному випадку виступає органом опіки та піклування.

19 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення про повернення заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником у цій справі повинен бути саме Виконавчий комітет Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, а не Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті, оскільки наявність такого органу заявник не підтвердив.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду апеляційному порядку.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, виконання яких є складовою права на справедливий суд та ефективний захист прав сторони у справі, що передбачені статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частиною першою статті 15 ЦК Українипередбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 278/657/18 (провадження № 61-1327св19) Верховний Суд виснував, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно частини першої статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 ЦК України).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування (підпункт 4 пункту «б» частини першої статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини третьої статті 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що у даній справі Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області діючи в інтересах недієздатної ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про звільнення опікуна ОСОБА_1 від виконання опікунських обов`язків над недієздатною.

Звертаючись до суду із заявою про заміну заявника у справі, представник посилався на те, що Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області не є юридичною особою та не може брати участь у справі в якості заявника.

Встановивши, що єдиним органом, який може здійснювати представництво в суді у даній справі є саме Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області, яка в даному випадку виступає органом опіки та піклування, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про заміну сторони заявника.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають та зводяться до незгоди заявника з їх змістом та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК Українипитання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючисьчастинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК УкраїниВерховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі за заявою Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області в інтересах недієздатної ОСОБА_2 , опікун ОСОБА_1 про звільнення опікуна від виконання опікунських обов`язків над недієздатною.

Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко