Номер провадження: 22-ц/813/1749/24
Справа № 507/187/23
Головуючий у першій інстанції Вужиловський О.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року у складі судді Вужиловського О.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансових послуг у розмірі 34433,52 грн., а також судового збору у розмірі 2684 грн. та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансових послуг N 249 "Стандартний". Згідно із п. 1.1 договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3300,00 грн. Позивач зазначив, що договір укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначення інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позикодавцем було перераховано грошові кошти. 01.12.2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу N 1-12, відповідно до якого товариство відступила на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі за договором, що укладений між товариством та позичальником, а також ТОВ "Вердикт Капітал" одержало право (замість товариства) вимагати від боржника виконання всіх грошових зобов`язань за договором, право вимоги за яким передано. Незважаючи на взяті на себе за договором зобов`язання, ОСОБА_1 належним чином не виконує умови договору, у зв`язку із чим станом на день звернення з позовом до суду заборгованість по кредиту становить 34433,52 грн., з яких 3300,00 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 23 034,00 грн. заборгованість за відсотками, 8 099,52 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованість за договором N 249від 07.04.2021 року в розмірі 4356 грн. 00 коп.,з яких:3300 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою позики;1056 грн. 00 коп. заборгованість в частині несплачених відсотків за користування коштами, судові витрати: 348 грн. 92 коп. судового збору, 1170 грн. витрат на правову допомогу, а всього 5874 грн. 92 коп.

Не погоджуючись рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Кампсіс Фінанс», яке відступило право вимоги за договором ТОВ «Дебт Форс». Також зазначило, що у договорі сторони визначили, що граничний строк кредитування становить 1 рік. Апелянт вказує, що за умовами п. 1.4 договору нарахування 2% за кожен день користування кредитом застосовуються виключно за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту. Тому, як зазначив позивач, якщо позичальником не сплачено відсотки за користування кредитом на 18 день з моменту отримання кредиту, то застосовуються умови користування кредитом, визначені у п.п. Б,В,Г пункту 1.4 Договору. Тобто починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту нараховується відсоткова ставка на рівні 7,67% за кожен день користування кредитом протягом фактичного строку користування кредитом, але обмежуючись граничним строком кредитування в 1 рік, відповідно до п. 1.9 договору. Вказує, що підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Послалася на те, що розрахунок заборгованості є необґрунтованим так як проценти можуть нараховуватися виключно в межах визначеного договором строку кредитування, а саме в межах 16 днів, як передбачено п. 1.3 договору та в анкеті-заяві відповідача. Просила судові витрати покласти на апелянта.

У відповіді на відзив апелянт підтримав свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт не погоджується з рішенням суду в частині часткового задоволення позову про стягнення відсотків, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи 07.04.2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем був укладений договір про надання фінансових послуг N249 "Стандартний", за умовами якого товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3300,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Орієнтовний строк повернення кредиту-16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3).

Відповідно до п. 1.4 вказаного кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку:

a) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а);

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б);

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в);

д) тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. п. 1.4.1, 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 30 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 30 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

У разі підписання електронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства (п. 1.5).

Згідно з п. 1.6 договору датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного договору (всіх без виключення його складових), а саме: цього договору; самої заяви-анкети; правил, паспорту кредиту; повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені ЗУ "Про захист персональних даних", мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані) вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та ЗУ "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Пунктом 1.9 договору визначено граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 рік.

Відповідно до п. 4.1 договору невід`ємною частиною цього договору є "Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування". Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: www.bistrozaim.uа.

У п. 4.3 договору визначено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості підпису сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та ЗУ "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис.

Згідно з п. 4.15 договору сторони дійшли згоди, що цей договір укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг".

Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором " ОСОБА_1 G9".

Аналогічна інформація зазначена в додатку N 1 до кредитного договору, заявка-анкета, яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором " ОСОБА_1 G9".

В заяві-анкеті зазначено особисті дані ОСОБА_1 , номер карткового рахунку.

Також зазначено, що ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Служба миттєвого кредитування", що розміщені на Офіційному сайті smk.zp.ua та www.bistrozaim.uа та погодившись з ними, просить надати їй кредит на особисті потреби у розмірі: 3300 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту.

Строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 3300 грн. та сплатити проценти у розмірі 1056 грн.

Розмір процентів: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. в).

Дата початку нарахування процентів за користування кредитом 07.04.2021.

Відповідач просила надавати їй кредити у подальшому на вказаний картковий рахунок на підставі Заяви-Анкети.

Відповідач у письмових поясненнях підтвердила факт отримання на свій картковий рахунок кредитних коштів у розмірі 3 300 грн.

01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу N1-12, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ "Служба миттєвого кредитування".

З копії Реєстру боржників, який є додатком N 3 до договору факторингу N 1-12 від 01 грудня 2021 року, вбачається, що до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором N 249 від 07.04.2021 на суму 28334 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3300 грн.; заборгованість за відсотками - 23034 грн.

09 березня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги N09-03/23, за умовами якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника по Договору N 249 від 07.04.2021, укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1

08 травня 2023 року між ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги N08-05/23, за умовами якого ТОВ "Дебт Форс" набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до боржника по Договору N 249 від 07.04.2021, укладеного між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 18 січня 2023 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 433,52 грн., з яких 3 300,00 грн. заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 23 034,00 грн. заборгованість за відсотками, 8 099,52 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції вказав, що договір між сторонами було укладено на строк 16 днів, що передбачено самим договором про надавання фінансових послуг від 07.04.2021, тоді як згідно з розрахунком заборгованості за відсотками, такі нараховані поза строком дії договору позики, в той же час, встановлено, що розмір нарахованих відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору позики становить 1056 грн. 00 коп. тому саме ця сума стягнута судом.

Апеляційний суд не погоджується в повній мірі з вказаним висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Як зазначено у висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа N 910/4518/16), де викладені такі правові висновки.

"78. Поняття "користування кредитом", яким послуговуються скаржники, є окремим випадком "користування чужими коштами". Термін "користування чужими коштами" Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі N 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно).

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

79. Підстав відступити від указаних вище правових висновків немає.

80. Отже, "користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

91. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

103. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

108.Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі N 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі N 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає.

113. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

114. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

115. Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови).

122. Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

128. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

За умовами п. 1.2. договору N 249 від 07.04.2021 (а. с. 10-14) кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. У заяві-анкеті зазначено два строки повернення кредита: орієнтовний 16 днів та 365 днів (а. с. 15), сума процентів за користування кредитом 1056 грн (а. с. 15).

Разом з тим, у пункті 1.3. викладені умови, за яких у разі несплати усіх нарахованих процентів на перші 16 днів, строк повернення кредиту перераховується і становить ще 16 днів.

У пункті 1.4 договору визначено, що проценти нараховуються за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, і далі визначені умови і розміри ставок кредиту у залежності від прострочення повернення кредиту і перерахування строків повернення кредиту.

Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.

Пунктом 1.4.2 встановлено, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Аналізуючи наведені умови договору щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, апеляційний суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору.

Адже, в анкеті визначений орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, тоді як зміст пункту 1.4. вказує на те, що нарахування процентів є саме відповідальністю позикодавця за неповернення кредиту (неправомірне користування коштами), хоча одночасно передбачено продовження строку кредитування до невизначеної дати.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Враховуючи, що відповідач кредит наданий йому у розмірі 3300 грн. не повернув, з останнього підлягають стягненню відсотки у розмірі 1056 грн., які узгоджені та нараховані йому на 16 день з моменту отримання кредиту.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи наведене, оскаржуване рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 29 травня 2023 року в оскаржуваній частині змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: