УХВАЛА

про відвід судді

Справа № 495/7306/23

Номер провадження 2-ві/495/1/24

17 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський заяву адвоката Олійниченко Василя Миколайовича про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. перебуває на розгляді цивільна справа № 495/7306/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

25.12.2023 року адвокат Олійниченко В.М. подав до суду заяву про відвід судді Боярського О.О. від розгляду цивільної справи № 495/7306/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заява мотивована тим, що між адвокатом Олійниченком В.М. та відповідачкою по справі укладено угоду про надання правничої допомоги та представництва інтересів у даній цивільній справі. Вступ у дану справу адвоката відбувся на стадії розгляду справи.

Після ознайомлення 18 грудня 2023 року, на яке було призначено судове засідання, з матеріалами справи, Олійниченком В.М. , як представником відповідача виявлена та обставина, що судом 22 листопада 2023 року винесена ухвала про закриття підготовчого провадження.

Як вбачається з матеріалів даної справи 30 жовтня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 надала суду заяву про відкладення слухання та надання можливості залучити адвоката, одночасно в той же час в місті Білгород-Дністровський лунав сигнал «Повітряна тривога», тому всі відвідувачі в обов`язковому порядку були вимушені покинути судову установу, відповідно дату наступного засідання узгоджено не було.

Повістка про наступне слухання на 18.12.2023 року надійшла смс-повідомленням.

Більше того, саме 18.12.2023 року з`ясувалося, що в матеріалах справи є два довідкових листи з викликом на 22.11.2023 року та 18.12.2023 року, але тільки за підписом позивача ОСОБА_1 та його представника. Будь-які інші повідомлення, надіслані сторонам належним чином, а саме: копії повісток, повідомлення про отримання, повідомлення про відсутність адресату тощо, в матеріалах справи відсутні.

Фактично суд не сповістив ОСОБА_2 належним чином про час та день слухання справи, яке відбулося 22.11.2023 року, а суддя не переконався у тому, чи відповідачка належним чином взагалі була сповіщена, але прийняв упереджену, неправомірну ухвалу про закриття підготовчого провадження, чим позбавив можливості відповідачку належним чином підготуватися до судового засідання, надати свої докази по справі щодо іншого майна, навмисно не вказаного позивачем, як майна набутого подружжям під час сумісного шлюбу, і за потреби заявити відповідні клопотання. Саме такі клопотання про витребування доказів (на запити адвоката) і були зареєстровані в канцелярії суду 18.12.2023 року, тобто до судового засідання. У теперішній час вказані клопотання долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача вважає, що суддею Боярським О.О. здійснено упереджене ставлення до сторони по справі - відповідачки, відверто надано перевагу позивачеві та відповідно винесено ухвалу, якою позбавлено відповідачку можливості реалізувати свої процесуальні та конституційні права на стадії підготовчого провадження, а також порушено її процесуальні права щодо сповіщення про час та день слухання цивільної справи, фіксація технічними засобами засідання не проводилась.

Таким чином, на переконання заявника, суд у незаконний спосіб, упереджено позбавив відповідачку права, яке необхідно реалізувати саме на стадії підготовчого провадження, обмежив доступ ОСОБА_2 до правосуддя, не сповістив про час та день слухання, виніс передчасно необґрунтовану та упереджену ухвалу про закриття підготовчого засідання, чим фактично посприяв позивачу в односторонньому розгляді справи на його користь, що викликає цілком закономірний сумнів щодо прийняття законного та справедливого рішення по справі у майбутньому. Зважаючи на представлені аргументи, вважає, це безальтернативною підставою відводу судді від подальшого розгляду справи.

29.12.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Анісімову Н.Д. було призначено суддею для розгляду заяви про відвід судді Боярського О.О.

10.01.2024 року від відповідачки надійшла заява про перенесення судового засідання.

У судове засідання 17.01.2024 року сторони не з`явилися. Представник відповідача адвокат Олійниченко В.М. подав заяву про розгляд заяви про відвід судді за його відсутності, заяву просив задовольнити.

Інші сторони та учасники судового процесу у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Положеннями ч. 8 ст. 40 ЦПК України встановлено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо відводу, слід виходити із поняття упередженості або не об`єктивності судді в процесі розгляду справи. Для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони мають бути доведені.

Нормами ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10.06.1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 року, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07.08.1996 poку, п. 58).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Таким чином, з метою недопущення порушення права сторін на справедливий суд, уникнення у сторін будь-яких сумнівів в упередженості судді Боярського О.О. при розгляді зазначеної вище справи, запобігання звинувачень у необ`єктивності розгляду цивільної справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість судді, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви адвоката Олійниченко Василя Миколайовича про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката Олійниченко Василя Миколайовича про відвід судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського Олександра Олександровича від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. від розгляду цивільної справи № 495/7306/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Передати цивільну справу № 495/7306/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення іншого складу суду, який буде розглядати дану справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Д. Анісімова