УХВАЛА

16 січня 2024 року

м. Київ

справа № 947/31464/20

провадження № 61-18566ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, виселення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, припинення права,

встановив:

27 грудня 2023 року представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Ватренко Н. Б. через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 102, 00 грн.

З прохальної частини касаційної скарги вбачається, що заявники оскаржують судові рішення в частині задоволеної вимоги майнового характеру про визнання права власності на квартиру, а також в частині двох задоволених вимог немайнового характеру про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення з неї ОСОБА_1 та про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом виселення з неї ОСОБА_2 .

З огляду на викладене, кожен з заявників повинен сплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги в частині оскарження кожною з них однієї вимоги немайнового характеру в розмірі по 1 681, 60 грн (2 102, 00 грн * 0, 4 * 1 * 200 %).

До касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору заявником ОСОБА_1 у розмірі 17 806, 00 грн, тобто в частині оскарження вимоги немайнового характеру ОСОБА_1 сплатила судовий збір. Проте незрозуміло, чим керувалася заявник при визначенні розміру судового збору за подання касаційної скарги, не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами розмір сплаченого нею судового збору саме у сумі 17 806, 00 грн.

Поряд з цим доказів сплати заявником ОСОБА_2 судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 1 681, 60 грн суду не надано.

Отже, заявнику ОСОБА_2 необхідно надати суду докази сплати судового збору в частині оскарження однієї вимоги немайнового характеру.

Крім того, обома заявниками не додано до скарги доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру про визнання права власності на квартиру.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів не дозволяє встановити ціну позову в частині оскарження позовної вимоги майнового характеру, оскільки неможливо встановити вартість спірного нерухомого майна, визнати право власності на яке просила за нею позивач.

Таким чином, заявникам необхідно надати суду інформацію про ціну позову в частині оскарження вимоги майнового характеру, а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги в цій частині, підтвердивши його розмір належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна станом на дату подання позову) та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості майна, визнати право власності на яке просила за нею позивач.

Також суд звертає увагу заявників на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникам строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов