Справа №938/813/23
Провадження № 2/938/38/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Білоберізької сільської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява ОСОБА_1 до Білоберізької сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на автомобіль марки УРАЛ 5557 шасі №007181 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 19.05.1987 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 21.08.2001 року він, ОСОБА_1 придбав у Тернопільського міжгосподарського дорожно-будівельного управління автомобіль марки УРАЛ-5557 шасі №007181 за ціною 7000 гривень. Угода купівлі - продажу була оформлена через комісійний магазин ТзОВ «Реал ЛТД» про, що було видано довідку-рахунок №243264 серії МОЛ. Одночасно із довідкою-рахунком йому було передано технічний паспорт автомобіля та сам автомобіль. 23.08.2001 року УРАЛ-5557 було знято з обліку, таким чином Тернопільське міжгосподарське дорожно-будівельне управління припинило своє право власності на даний транспортний засіб. З того часу, протягом 22 років автомобіль знаходився у нього вдома і він ним відкрито та безперешкодно користувався для власних потреб. Перереєстрацію транспортного засобу в органах МВС ним здійснено не було. 18.11.2015 року КМУ була прийнята Постанова № 941 «Про внесення змін до деяких постанов КМУ з питань реєстрації транспортних засобів», яка безпосередньо стосується скасування використання довідки-рахунка при купівлі-продажу та оформлення транспортних засобів. У зв`язку з чим з 18.11.2015 року довідка-рахунок не є документом підставою для здійснення операцій з транспортним засобом та не підтверджує право власності. В свою чергу Тернопільське міжгосподарське дорожно-будівельне управління як юридична особа припинило своє існування шляхом ліквідації. На даний час , він будучи фактичним власником транспортного засобу, не має можливості зареєструвати право в передбаченому законом порядку, оскільки правовстановлюючий документ на підставі якого він придбав автомобіль на даний час не є документом на підставі якого реєструється право власності. Необхідність реєстрації права власності на автомобіль полягає у тому, що на даний час автомобіль може активно використовуватися в відбудові, зокрема автомобільних доріг, однак передати будь якій юридичній особі в користування він не має змоги через те, що автомобіль не зареєстровано.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 08.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 12.01.2024 року визнано явку позивача ОСОБА_1 для надання пояснень по справі обов`язковою для огляду в судовому засіданні оригінали документів долучених до заяви.

Представник позивача у судовому засіданні 11.03.2024 року вказали, що автомобіль куплено у Тернопільського міжгосподарського дорожно-будівельного управління, не перереєстрував автомобіль протягом 10 днів, але фактично користується ним, автомобіль знаходиться на подвір`ї, має використовуватися для будівництва доріг. Тернопільське міжгосподарське дорожно-будівельне управління на даний час припинила діяльність. В подальшому представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.03.2024 року не заперечував щодо задоволення позову, підтвердив, що позивач проживає та користується предметом позову, конфліктів щодо якого не виникало.

Надалі сторони в наступне судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, представник позивача подав заяву про продовження розгляду справи у їх відсутності.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Так як сторони в судове засідання, призначене на 01.04.2024 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, згідно зі ч.ч. 1, 3,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Набувальна давність поширюється на всі випадки фактичного, незаконного володіння чужим майном.

Як вбачається з постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Враховуючи положення ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Крім того, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року, оскільки положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності на транспортний засіб у відповідності до п.8 Порядку.

Судом встановлено, що позивачем в цій справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.09.1999 року).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію (техпаспорт) НОМЕР_2 автомобіль марки УРАЛ 5557, двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за Тернопільським міжгосподарським дорожно-будівельним управлінням.

Із довідки рахунку серії НОМЕР_7 від 23.08.2001 року товариства з обмеженою відповідальністю «Реал ЛТД» комісійний магазин №1 (а.с.11), ОСОБА_1 продано та видано автомобіль марки УРАЛ 5557, двигун№ НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію (техпаспорт) НОМЕР_2 , адреса реєстрації: с. Черемошна Верховинського району Івано-Франківської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Верховинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.09.1999 року.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (п. 13 Постанови).

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Тернопільське міжгосподарське дорожно-будівельне управління не включено до вказаного реєстру (а.с. 65).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови).

Добросовісність володіння автомобілем позивачем підтверджується передачею ключів від авто та документів на нього, відкритість володіння позивача підтверджується тим, що майно перебуває у його користування, зберігається на його подвір`ї, безперервність володіння свідчить факт, що він , тобто позивач, не надавав права користуватись автомобілем.

Враховуючи наведене та те, що позивач добросовісно з 2001 року заволодів майном- автомобілем марки УРАЛ 5557, 1987 року випуску, двигун № НОМЕР_5 , шасі № НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , понад п`ять років відкрито, безперервно ним володіє, осіб, які б заявили свої права на це майно не встановлено, за ним може бути визнано право власності на це рухоме майно за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Судові витрати за клопотанням позивача залишаються за ним (а.с 43).

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 258,259,264,265,268,352,354,355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Білоберізької сільської ради про визнання права власності на майно за набувальною давністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за набувальною давністю право власності на автомобіль марки УРАЛ 5557, шасі № НОМЕР_6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 від 19.05.1987 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд Івано-Франківської області.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Білоберізька сільська рада, , адреса місце знаходження: с.Білоберізка Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН