Провадження № 2/537/293/2024
Справа № 537/5510/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Дядечка І.І., за участі секретаря судового засідання Бобровської К.Д., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сеннікова А.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременчука в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 , юридичної особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

установив :

Позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника адвоката Сеннікова А.Б., звернулась до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом, згідно вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 17 549 грн. 52 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди; 1220 грн витрати на проведення експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку автомобіля; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди; понесені позивачем судові витрати сягнути з відповідачів.

В обґрунтування позову зазначено, що 02.01.2021 о 13:30 год. у с. Мала Кохнівка по вул. Шкільній в Полтавська області водій автомобіля ОСОБА_2 , керуючи авто KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення з авто Hyundai i10, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . У січні 2021 позивач написана заяву до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування збитків. 20.01.2022 суддя Кременчуцького районного суду Даніліна Ж.О. (справа № 536/15/21) провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрила у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на висновок комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4811/11393/18690/18691 від 29.11.2021. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1 від 06.01.2021, (судовий експерт ОСОБА_5 ) вартість матеріального збитку, понесеного власнику автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , складає 17 549 грн 52 коп. (в тому числі ПДВ 20% на запасні частини та метизи). За проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 12 00 грн з 20 грн послуг банку. На звернення до ПАТ «Страхова група «ТАС», після ухвалення Кременчуцьким районним судом Полтавської області Постанови у справі № 536/15/21, позивачу надійшла відповідь за №400 від 19.04.2022 про відмову у виплаті страхового відшкодування. Свою відмову відповідач мотивував відсутністю документів про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП водія забезпеченого транспортного засобу KiaCerato, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , оскільки при розгляді Кременчуцьким районним судом Полтавської області у справі №536/15/21 питання про відповідальність водія ОСОБА_2 не ставилось. Проте, при розгляді справи №536/15/21 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 було проведено комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, відповідно до якої (в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п.13.1 та п.13.3 ПДР України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів для водія ОСОБА_2 визначалась виконанням вимог п.13.1 та п.13.3 ПДР України, та дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.13.1 та п.13.3 ПДР України, і знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Hyundai i10 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які знаходились би з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач була позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, тривалий час не могла задовольнити свої потреби та потреби членів родини в автотранспорті, оскільки ремонт автомобіля тривалий час не міг бути здійснений у зв`язку із необхідністю проведення відповідних екпертиз і досліджень. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання позивачем життєвого часу (на проведення правових заходів, доведення своєї правоти і безпідставність звинувачень у вчиненні правопорушення), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Отже, неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 завдана матеріальна та моральна шкода, на відшкодування якої позивач має право. Розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, ОСОБА_1 визначає у межах матеріального збитку, понесеного нею в результаті ушкодження автомобіля Hyundai 110, № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 - у сумі 17 549 грн 52 коп. Також, стягненню підлягають документально підтверджені витрати на проведення експертного дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку автомобіля у сумі 1220 грн. Повідомляю суд, про те, що на момент звернення з цим позовом ОСОБА_2 не сплатив жодної копійки в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої його неправомірними діями, на місці скоєння дорожньо-транспортної пригоди поводив себе зухвало, що стало причиною складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення лише відносно позивача ОСОБА_7 , так і в подальшому навіть не попросив пробачення за скоєне. Одним словом, проявив цілковиту байдужість до страждань позивача. Отже, вважає розумним і справедливим визначити розмір відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди у 20 000 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу застрахована згідно полісу № НОМЕР_4 , виданого ПАТ «Страхова група «ТАС». Листом від 19.04.2022 року Страховик відмовив у здійсненні страхового відшкодування. За викладених обставин позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.12.2023 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

09.01.2024 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадження та призначено судове засідання.

18.01.2024 на електронну адресу суду від представника відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» Сергія Кудрявського надійшов відзив на позовну, згідно вимог якого останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 02.01.2021 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hvundai i10, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням позивача та автомобіля Kia Cerato, д.н.з. НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_2 внаслідок якого зазнали ушкодження вищевказані автомобілі. Вказує, що позивачем не додано належних та допустимих доказів наявності вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-травспортної пригоди, оскільки в силу ст. 1188 ЦК України внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, шкода відшкодовується винною особою, а отже вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими. Також, позивачем не додано доказів проведення фактичного ремонту автомобіля платником ПДВ, а отже у відповідності до п. 36.2. ст. 36 ЗУ "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування зменшується на суму ПДВ. Згідно доданого до позовної заяви копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1 від 06.01.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (0,68) становить 17549,52 грн з ПДВ., що без ПДВ становить 14624,60 грн. (17549.52 /120*100=14624,60). Окрім того, згідно абз. 2. п. 12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодовання завжди зменшується на суму франшизи розрахованої за привитими цього підпункту. Також, відповідно до п. 36.6 ст. 36 вказаного закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно п. 5 Полісу №A0/7097530 франшиза становить 2500 грн. Такии чином, згідно спеціального законодавства, в разі непадання документів, щодо проведення відновлювального ремонту транспортного засобу платником ПДВ, страхове відшкодування розраховується як вартість відновлювального ремонту урахуванням фізичного зносу за вирахуванням ПДВ та розміру франшизи в розмірі 2500 грн, а отже позивач безпідставно та необгрунтовано вимагає стягнути 17549,52 грн страхового відшкодування без вирахування ПДВ та франшизи.

15.02.2024 від представника відповідача ОСОБА_8 адвоката Губиної А.Ю. надійшов відзив на позовну заяву, згідно вимог якого остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивачем в обґрунтування позовних вимог і підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП надано Висновок експерта у справі №536/15/21, в якому зазначено, що саме недотримання ОСОБА_2 ПДР стало причиною ДТП, проте відповідач з даним висновком експерта не погоджується, так як він не був повідомлений про проведення експертизи. Експертиза проводилась на стоянці біля залізничного вокзалу, обставини зазначені в експертизі не відповідають реальним обставинам ДТП, висновки є суперечливими і неповними, а тому даний висновок не може вважатись беззаперечним доказом вини ОСОБА_2 , інших доказів вини ОСОБА_2 позивачем не надано, протокол щодо порушення ОСОБА_2 , ПДР не складався, жодного рішення суду, яким ОСОБА_2 був би визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП також не постановлялось. На підтвердження розміру матеріального збитку, який було завдано позивачу внаслідок пошкодження авто, нею надано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №1, складений судовим експертом Сумцовим С.С., відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 17549,52 грн (в тому числі ПІДВ 20% на запасні частини та метизи). Однак, зазначений висновок експерта суд не може брати до уваги, так як цей доказ є недопустимим, з огляду на таке. По-перше, у вказаному Висновку експерта зазначено, що «Визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу на момент ДТП 18/12/2020 р.», тоді як ДТП за участю авто позивача і відповідача, сталась 02.01.2021, отже саме це дослідження проводилось щодо іншої події, яка мала місце 18.12.2020 і немає жодного відношення до обставин цієї справи і є неналежним доказом. Окрім цього, у висновку зазначено, що він складений на підставі заяви ОСОБА_9 . У висновку судового експерта ОСОБА_10 не має зазначення того, що цей висновок підготовлено для суду і що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. В частині відшкодування моральної шкоди, відповідач вважає, що позивачем не доведено жодним чином наявність моральної шкоди, яка була завдана саме діями відповідача ОСОБА_2 , які полягали у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна. Вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн оцінені нею суб?єктивно і є способом збагачення, адже значно перевищують навіть суму заявленого матеріального збитку, авто зазнало незначні пошкодження і могло в подальшому рухатись і експлуатуватись, жодного доказу, що авто не можна було використовувати, до позовної заяви не надано, а отже, спричинення позивачеві моральної шкоди у розмірі 20000 грн, позивачем не доведено. Позивачем, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, надано: Договір доручення про надання правничої (правової) допомоги від 12 грудня 2022, укладений з адвокатом Сенніков А.Б., Рахунок від 07 грудня 2023, Ордер, проте з наданих документів неможливо встановити в якій справі надавалась така правнича допомога, ці документи є загальними, вони не підтверджують, що така правнича допомога надавалась у справі за позовом ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, більше того у наданому розрахунку, п.2, зазначено, що Підготовка документів в порядку досудового врегулювання спору в страхову компанію, поліцію, але ця допомога, в розумінні ст.137 ЦПК України, не стосуться розгляду даної справи, тому, вважаю, що понесені витрати на правничу допомогу адвоката у цій справі - позивачем недоведені жодними доказами, а відтак не підлягають стягненню з відповідача. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_2 поніс і які очікує понести в зв?язку із розглядом справи - витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача присить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди - відмовити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Ухвалою Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області від 26.02.2024 витребувано у Кременчуцького районного суду Полтавської області матеріали справи про адміністративне правопорушення №536/15/21, щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Представник позивача адвокат Сенніков А.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, що зазначені в позові. Вказав що доводи представника ОСОБА_2 адвоката Губини А.Ю. щодо неправильної зазначеної дати у висновку експерта є необґрунтованими, так як в судовому засіданні експерт зазначив, що це є технічною помилкою й правильною датою необхідно вважати 02.01.2021. Зазначив, що доводи представника ПАТ «Страхова Група «ТАС», щодо зменшення розміру відшкодування шкоди на розмір франшизи, тобто на 2 500 грн є також необґрунтованими, оскільки в подальшому страхова компанія може в порядку регресу звернутись до ОСОБА_2 для відшкодування вказаної суми.

Відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представника відповідача ОСОБА_2 адвокат Губина А.Ю. в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином

Представник відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, експерта, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , виданого 27.08.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми), дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_11 - «Гавеля».

02 січня 2021 року о 13 год. 30 хв. в с. Мала Кохнівка по вулиця Шкільній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, що підтверджується схемою місця ДТП від 02.01.2020 року.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, 07.02.2020 між ПрАТ «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АО 7097530, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 .

06.01.2021 на замовлення позивача ОСОБА_1 було проведено експертне автотоварознавче дослідження, за наслідками якого складено висновок експерта №1, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля з технічної точки зору власнику автомобіля Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке сталося 18.12.2020 складає величину 17 549, 52 грн (в т. ч. ПДВ на матеріали та запчастини).

В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_5 пояснив, що при складанні висновку №1 від 06.01.2021 було допущено технічну помилку, а саме зазначено неправильну дату вчинення ДТП. В ході виконання дослідження враховувалась ринкова вартість колісного транспортного засобу на момент ДТП станом на 02.01.2021, а не 18.12.2020, як зазначено у висновку. Окрім того в протоколі №1 огляду транспортного засобу від 04.01.2021 та ремонтній калькуляції №1*/2021 від 06.01.2021 дата ДТП вказана 02.01.2021.

На підтвердження факту пошкоджень транспортного засобу Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , після ДТП в матеріалах справи міститься протокол №1 огляду транспортного засобу від 04.01.2021, здійсненого судовим експертом Сумцовим С.С. в якому зазначені пошкодження вчинені внаслідок ДТП 02.01.2021.

06.01.2021 ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Страхова Група «ТАС» із повідомлення про дорожньо транспортну пригоду, яка відбулась 02.01.2021 за участю автомобіля Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 .

14.07.2021 на підставі відповіді від НПУ №213778, з якої встановлено що винуватцем вказаної дорожньо транспортної пригоди була ОСОБА_12 , ПрАТ «Страхова Група «ТАС» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.01.2022 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вказаною постановою суду встановлено, що згідно висновку експерта № 4811/11393/18690/18691 від 29.11.2021, складеного за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по справі № 536/15/21, у даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля «Hyundai i10» ОСОБА_4 виконала вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, а тому її діями не визначалась технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем «КІА Cerato» і виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди не залежало від односторонніх дій водія автомобіля «Hyundai i10» ОСОБА_4 , а цілком залежало від дій водія автомобіля «КІА Cerato» ОСОБА_2 . У даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля «Hyundai i10» ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились би з технічної точки зору у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст..82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ця постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто вказаною постановою Кременчуцькогорайонного суду Полтавської області від 20.01.2022 встановлено відсутність вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та вказно на те, що висновком експерта підтверджено, що виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди цілком залежало від дій водія автомобіля «КІА Cerato» ОСОБА_2 ..

18.02.2022 позивач ОСОБА_1 повторно направила до ПрАТ "Страхова компанія «ТАС» заяву, яка надійшла на адресу товариства 14.04.2022 вх.№1581, щодо виплат страхового відшкодування та до заяви додано постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.01.2022.

Однак, листом від 19.04.2022 за вих. №400 ПрАТ "Страхова компанія «ТАС» що оскільки постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 20.01.2022 у справі №536/15/21 щодо закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 питання про настання цивільно правової відповідальності водія Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 та притягнення його до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП, судом в межах даної справи не розглядалось, то у відповідності до вимог п.32.1 ст.32 Закону, у АТ «СГ «ТАС» (приватне), не має правових підстав для перегляду рішення та відмовлено у страховій виплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі №641/2795/16-ц зазначено, що "не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо".

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Незважаючи на те, що вина ОСОБА_2 не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення №536/15/21 суд вважає, що матеріали цивільної справи містять достатню кількість інших документів, які можуть бути оцінені як належні та допустимі докази її вини у порушенні Правил дорожнього руху України, спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди.

Відповідно до висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. пров. М.С. Бокаріуса " №4811/11393/18690/18691 за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 29.11.2021 по справі №536/15/21 про адміністративне правопорушення у відношенні водія автомобіля Hyundai i10, д.н.з. НОМЕР_8 , ОСОБА_4 вбачається, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля КiaCerato ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 13.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість попередити зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля КіаCerato ОСОБА_2 визначалась виконанням вимог п. 13.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України, та дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п. 13.1 та п. 13.3 Правил дорожнього руху України, і знаходились з технічної точки зору в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. B даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Hvundai i10 ОСОБА_4 зупинилася та, згідно її пояснень, під час цього відбулося зіткнення із автомобілем Кіа Сега. Іншими словами, водій Гавеля, виконала вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а тому її діями не визначалась технічна можливість попередження зіткнення з автомобілем Кіа Сега і виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди не залежало від односторонніх дій водія автомобіля Hyundai і10 ОСОБА_4 , а цілком залежало від дій водія автомобіля Kia Cerato ОСОБА_2 . В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля Hyundai і10 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які знаходились би з технічної точки зору у Причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Губиної А.Ю. про те, що ОСОБА_2 не було відомо про наявність висновку експерта №4811/11393/18690/18691 за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи від 29.11.2021 спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа №536/15/21), з яких вбачається, що ОСОБА_2 був обізнаний про клопотання ОСОБА_4 щодо призначення експертизи так як подавав до суду свої заперечення, також 01.03.2021 за заявою представника ОСОБА_2 адвоката Губини А.Ю., останній було надано доступ електронної справи №537/15/21, яка містить від скановані всі матеріали, що містяться в паперовій формі, та 24.01.2022 за вих.№536/15/21/970/2022 ОСОБА_2 та його представнику було направлено постанову суду від 20.01.2022 прийняту за результатами розгляду вказаної справи №536/15/21, описова частина якої містить посилання на висновок експерта №4811/11393/18690/18691 від 29.11.2021 із зазначенням його змісту.

Будь яких інших належних доказів щодо відсутності в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні дорожньо транспортної пригоди, яка відбулась 02.01.2021 за участю автомобіля Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками відповідачем суду не надано. Відповідач правом заявити клопотання про призначення екпертизи, з метою встановлення обставин дорожньо транспортної пригоди та відсутності в його діях порушення ПДР, які призвели до дорожньо транспортної пригоди, не скористався.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача ОСОБА_2 , які виявилися у порушенні ПДР України, внаслідок яких автомобілі Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , та Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_9 , отримали механічні пошкодження, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Своєю постановою від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 Велика палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України щодо абсолютності права потерпілого в ДТП на відшкодування шкоди її заподіювачем, визначивши, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених законом випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

При цьому Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Як було встановлено судом раніше, відповідно до полісу № АО 7097530 цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 власника транспортного засобу Kia Cerato, державний номерний знак НОМЕР_9 , станом на 02.01.2021 була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія «ТАС». Страхова сума на одного потерпілого: 260 000 грн за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю; 130 000 за шкоду, заподіяну майну. Розмір франшизи 2 500 грн. Страховий платіж 721 000 грн.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.59 ст. 1 ЗУ "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно із ст. 3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1. ст. 9 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Страхові виплати згідно п. 9.4 ст. 9 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року.

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування.

06.01.2021 року на замовлення ОСОБА_1 , судовим експертом ОСОБА_5 , здійснено оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Так, згідно висновку експерта №1 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке сталося 02.01.2021 складає величину 17 549, 52 грн (в тому числі ПДВ 20% на матеріали та запчастини).

Розрахунки матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Hyndai і 10, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке сталося 02.01.2021, підтверджується ремонтною калькуляцією №1*/2021 від 06.01.2021, відповідно до якої експертом ОСОБА_5 , був здійснений детальний розрахунок вартості ремонтних робіт з врахуванням з урахуванням зносу.

Згідно п. 36.1 ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик, керуючись нормами цього Закону приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку нарахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, який (виконавець), у свою чергу, має бути платником податку на додану вартість.

Відсутні підстави для сплати на користь потерпілої особи суми податку на додану вартість за придбані послуги з відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок настання страхового випадку транспортного засобу, якщо такі послуги придбані в особи, яка не є платником такого податку. Аналогічна правова позиція висловлювалась Верховним Судом у постановах у справі № 808/1120/17 від 19 листопада 2020 року, у справі N 826/7454/177 від 07 квітня 2021 року.

Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц дійшов висновку, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість (далі - ПДВ) в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника ПДВ послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.

Зважаючи на те, що позивачем не надано доказів проведення ремонту автомобіля у виконавця, що є платником ПДВ, та страхове відшкодування підлягає стягненню безпосередньо на його рахунок, страховик не може бути примушений до сплати ПДВ.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено належними і допустимими доказами те, що після дорожньо-транспортної пригоди був проведений відновлювальний ремонт автомобіля Hyndai і10, державний номерний знак НОМЕР_2 на певну суму зі сплатою ПДВ, тому, вирішуючи питання про стягнення страхового відшкодування оціненої шкоди, суд визначає його розмір без врахування ПДВ.

Окрім того, ст. 9 Закону України "Про страхування", визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто, франшиза в будь-якому виді є елементом договору страхування, який впливає на суму виплати страхового відшкодування в сторону її зменшення та її наявність у договорі обумовлена згодою сторін. Встановлюючи розмір франшизи страхувальник фактично погоджується, що у разі настання страхового випадку визначена шкода не буде покриватися сумою франшизи.

Суд вважає за необхідне в даному випадку у відповідності до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зменшити суму вартості матеріального збитку на розмір франшизи, що становить 2 500 грн.

Враховуючи вищевикладене, встанвооені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» є заколнними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 12 124 грн 60 коп..

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Частиною 3 ст. 25 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00 грн мотивує тим, що у момент ДТП вона пережила хвилювання, що негативно вплинуло на його психологічний стан, порушило звичайний життєвий ритм та вимагало додаткових зусиль для організації життя.

В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження N 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25.05.2022 року у справі N 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі N 477/874/19 (провадження N 14-24цс21).

Однак на думку суду зазначена позивачем сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5 000 грн.

Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, і не призведе до його безпідставного збагачення, що узгоджується з п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.

Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на відповідача у разі задоволення позову, у разі відмови на позивача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.01.2024 між відповідачем ОСОБА_2 та адвокатом Губиною А.Ю. укладено Договір №29 про надання правової допомоги.

Згідно п.3.1 Договору сторони дійшли до згоди, що в цілому винагорода (гонорару) Адвокату за його роботу має бути не нижчою 5000 (п?яти тисяч) гривень. Остаточний фактичний розмір винагороди (гонорару) буде визначений на підставі акту (актів) про надання правничої допомоги.

Відповідно до квитанції б/н від 12.02.2024 ОСОБА_2 було сплачено 5 000 грн як плату гонорару згідно договору про надання правничої допомоги №2 від 29.01.2024 року.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наданими відповідачем ОСОБА_2 доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат.

Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013).

Враховуючи вищевикладене, характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, а також те, що позивачу ОСОБА_1 позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволено частково, суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 3 500 грн.

Стосовно відшкодування позивачу витрат на оплату експертного дослідження в сумі 1 200 грн, проведеного на замовлення позивача судовим експертом Сумцовим С.С., за наслідками якого було складено висновок експерта №1 від 06.01.2021, то суд приходить на наступного висновку.

Як вже зазначалось судом, відповідно до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34.3 ст. 34 Закону №1961).

Тобто право потерпілого на самостійне обрання експерта для визначення розміру шкоди безпосередньо пов`язане із належністю виконання страховиком свого обов`язку, передбаченого п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

По обставинам справи судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «ТАС»належним чином не виконано обов`язок щодо визначення розміру шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС»на користь позивача ОСОБА_1 витрат, понесених на проведення експертного дослідження в розмірі 1 200 грн 00 коп..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС»на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 593 грн 38 коп., а з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 214 грн 72 коп.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «ТАС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «ТАС» (, місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 65) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) 12 124 грн 60 коп. (дванадцять тисяч сто двадцять чотири грн 60 коп.) страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) 5 000 грн 00 коп. (п`ять тисяч грн 00 коп.) на відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стархова компанія «ТАС» (, місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 65) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) 593 грн 38 коп. (п`ятсот дев`яносто три грн 38 коп.) сплаченого судового збору та 1 200 грн 00 коп. (одна тисяча двісті грн 00 коп.) витрат на проведення експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) 214 грн 72 коп. (двісті чотирнадцять грн 72 коп.) сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_11 ) 3 750 грн 00 коп. (три тисячі сімсот п`ятдесят грн 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 03.04.2024.

Суддя І.І. Дядечко