Ухвала

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 446/1511/15-ц

провадження № 61-243ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Бучка Романа Васильовича на постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Кам`янка-Бузька міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2023 року засобами поштового зв`язку прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Бучко Р. В. (далі - прокурор), який брав участь у судовому розгляді, подав касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року (повний текст складено 29 листопада 2023 року) у цивільній справі № 446/1511/15-ц.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Підставою касаційного оскарження прокурор зазначає пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України. При цьому обґрунтовує наявність вказаної підстави тим, що апеляційний суд застосував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 рудня 2018 року у справі № 910/18560/16, які не підлягали застосуванню, оскільки обставини розглядуваної справи не є подібними до обставин справи № 910/18560/16.

Вказане свідчить про помилкове тлумачення пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки вказана підстава касаційного оскарження передбачає, що суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні правильно застосовує викладений у постанові Верховного Суду висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, однак особа, яка подає касаційну скаргу вважає, що наявні підстави для відступлення від цього висновку та вмотивовано обґрунтовує необхідність такого відступлення.

У разі якщо, особа, яка подає касаційну скаргу вважає, що суд апеляційної інстанції застосував висновки Верховного Суду у правовідносинах, які не є подібними (тобто ці висновки Верховного Суду, на думку заявника, взагалі не підлягали застосуванню у розглядуваній справі), посилання на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, є некоректним.

Таким чином, наразі вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України особою, яка подала касаційну скаргу, належним чином не виконані.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі.

У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі прокурор має надати докази надсилання касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, якщо вони не зареєстровані в системі Електронний Суд. У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Бучка Романа Васильовича на постанову Львівського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 446/1511/15-ц залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення прокурору копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович