Провадження № 2/761/4200/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №19373-08/2022 в сумі 26 425,00 грн. та судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі кредитного договору №19373-08/2022 від 26.08.2022 року, укладеного між ТОВ«Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем, ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 7 000,00 грн. строком на 20 днів зі сплатою 3.65% річних.

13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №13012023, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за кредитним договором №19373-08/2022 від 26.08.2022 року.

Як зазначає позивач, відповідач не виконує належним чином умов договору, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка становить: 7 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19 425,00 грн. - заборгованість по відсоткам, а загальна сума заборгованості складає 26 425,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглядати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не направив.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.08.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір №19373-08/2022, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 7 000,00 грн. строком на 20 днів зі сплатою 3.65% річних.

Позивач не надав суду доказів, що на виконання положень п.1.7 Договору, грошові кошти були перераховані на банківську картку відповідача.

13.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №13012023, відповідно до якого, як зазначено в позові, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за кредитним договором №19373-08/2022 від 26.08.2022 року.

Позивач на виконання положень вказаного договору не надав до матеріалів справи реєстр боржників підписаний обома сторонами та є Додатком №1 до Договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 та інших.

Як зазначає позивач при зверненні до суду з позовом, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №19373-08/2022 від 26.08.2022 року становить: 7 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 19 425,00 грн. - заборгованість по відсоткам, а загальна сума заборгованості складає 26 425,00 грн.

Однак, позивач не надав суду доказів видачі відповідачу кредиту у відповідності до положень Кредитного договору. Відповідач в судове засідання не з`явився, не підтвердив факт отримання кредитних коштів.

Крім того, варто зазначити, що суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за кредитним договором №19373-08/2022 від 26.08.2022 року, укладеним із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу №13012023, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивач надав витяг з Реєстру боржників до Договору, який підписаний лише представником позивача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, а також не надано доказів на підтвердження надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором.

Керуючись ст.ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула