Головуючий у І інстанції Маркєлова В.М.
Провадження № 22-ц/824/6757/2024 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Гуля В.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила:

- стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 14 000,00 грн. щомісячно з індексацією розміру аліментів відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» до повноліття дітей, починаючи з дня подання позовної заяви до суду;

- стягнути з відповідача на її користь частину понесених додаткових витрат на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23 486,50 грн.;

- стягнути з відповідача на її користь частину понесених додаткових витрат на малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 23 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 07 жовтня 2006 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням суду від 30 червня 2023 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні.

27 лютого 2022 року позивачка разом із дітьми виїхала до Німеччини, повернулись в Україну 04 вересня 2022 року. Із відповідачем вони проживають окремо з вересня 2022 року, матеріальну допомогу на дітей він не надає. Відповідач сплатив позивачці 08 липня 2023 року аліменти в розмірі 6 000,00 грн.

Позивачка у позові зазначила, що син ОСОБА_4 навчається в 9-Б класі спеціалізованої школи № 194 «Перспектива» Оболонського району м. Києва, донька ОСОБА_5 є учнем першого класу «НВК «Перша ластівка» № 187. Навчання в школах є платним. Син ОСОБА_4 хворіє на міопію середнього ступеню з міопічним астигматизмом обох очей, витрати на його лікування несе тільки позивач.

Протягом 2020-2021 років позивач придбала лінзи для сина на загальну суму 20 000,00 грн., а в січні 2023 року придбала лінзи на загальну суму 11 400,00 грн. Протягом 2018 - 2023 років вона сплатила 12 073,00 грн. ТОВ «Центр лазерної хірургії ока «Візіум» за надання медичних послуг сину ОСОБА_4 .

02 червня 2023 року позивачка уклала договір про надання послуг у сфері освіти для сина ОСОБА_4 , вартість навчання складає 3 500,00 грн.

Донька ОСОБА_5 з вересня 2022 року по червень 2023 року відвідувала студію дитячого розвитку «Мася» у родинному центрі «Дрім Дім», за навчання позивачка сплачувала щомісячний благодій внесок у розмірі 4 700,00 грн., всього сплатила 47 000,00 грн.

Всього протягом 2018-2023 років позивачка понесла додаткові витрати на сина на загальну суму 46 973,00 грн. та на доньку на загальну суму 47 000,00 грн.

Також зазначила, що угоди про добровільну сплату аліментів сторони не досягли. На утриманні відповідача інших осіб немає. Відповідач має нормальний стан здоров`я, працює, розпочав займатися торгівельним бізнесом з червня 2023 року. Відповідач має вищу економічну освіту, має легковий автомобіль, на обслуговування якого витрачає значні кошти. Відповідач розмістив оголошення про продаж автомобіля Honda CR-V, вартість якого станом на 07 червня 2023 року складає 628 943,35 грн. Відповідач має достатній дохід та можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, але добровільно такої допомоги не надає, окрім сплати аліментів в липні 2023 року.

Позивачка вважає, що достатнім для захисту інтересів дітей, збереження достойного рівня їх життя є розмір аліментів 14 000,00 грн., по 7 000,00 грн. на кожну дитину.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7 318,50 грн. та додаткові витрати на утримання дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 23 500,00 грн., разом до стягнення - 30 818,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 2 481,74 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині визначеного судом розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду в цій частині змінити, стягнувши з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з індексацією розміру аліментів, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до повноліття дітей, починаючи з 01 серпня 2023 року. В іншій частині просила рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилалась на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальний стан відповідача, його значні щомісячні витрати на власні потреби; стан здоров`я та вік спільних дітей; щомісячні потреби дітей; інші обставини, що мають істотне значення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що визначений розмір аліментів буде достатнім для захисту прав дітей, однак, на думку скаржника, визначений судом розмір аліментів в сумі по 5 000 грн. на кожну дитину є необґрунтовано заниженим та не може в повній мірі задовольнити всі потреби дітей.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги надані стороною позивача докази наявності у відповідача автомобіля, банківських рахунків; постійне джерело доходів відповідача від підприємницької діяльності на рівні 100 - 150 тис. грн. щомісячно; значні витрати відповідача на задоволення власних потреб; наявні в матеріалах справи докази про доходи позивача; медичні довідки про стан здоров`я дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від відповідача ОСОБА_2 , останній просив рішення суду залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення, посилаючись на те, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення суду оскаржене позивачкою лише в частині визначення розміру аліментів, колегія суддів згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис за № 891 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 07 жовтня 2006 року). Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (том 1, а.с.8).

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м. Києві (актовий запис № 891), розірвано. Відновлено ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » (том 1, а.с.19-20).

Під час у шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого відповідно до копії свідоцтва про народження є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (том 1, а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась донька ОСОБА_5 , батьками якої відповідно до копії свідоцтва про народження є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (том 1, а.с.10).

Також, судом встановлено, що діти проживають разом із матір`ю - ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі по 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісяця у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір аліментів є достатнім, незавищеним та таким, що не буде порушувати майнові права дітей та сторін у справі, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд першої інстанції встановив, що позивачка та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано.

Як роз`яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати до повноліття своїх дітей, повноцінно забезпечувати їх інтереси, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. та на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000,00 грн. щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів погоджується, що такий розмір аліментів на утримання дітей буде необхідним та достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не звернув уваги на обставини, які обов`язково враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: матеріальний стан відповідача, його значні щомісячні витрати на власні потреби; стан здоров`я та вік спільних дітей; щомісячні потреби дітей; інші обставини, що мають істотне значення, колегією суддів оцінюються критично, виходячи з наступного.

Так, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції врахував стан здоров`я дітей - сина ОСОБА_4 та доньки ОСОБА_5 . Також судом враховано те, що на утриманні відповідача перебуває малолітня дитина - донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідач в добровільному порядку надає позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується наданими відповідачем фіскальними чеками, які містять відомості щодо призначення платежу, який здійснив відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги повторюють доводи позовної заяви, зводяться до незгоди позивачки із розміром аліментів, визначених судовим рішенням, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачка не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, за наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його зміни згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

В зв`язку з тим, що дана справа згідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: