Справа № 740/7408/23
Провадження № 2/740/236/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ», товариство) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

У листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитними договорами, а саме: № від 30.11.2021 у розмірі 36 997,94 грн; № 14106-01/2022 від 15.01.2022 у розмірі 5450,00 грн, а всього 42 447,94 грн, а також судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № шляхом підписання акцепту оферти від 30 листопада 2021 на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту.

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу № 24/11-22 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 36 997,94 грн, з яких: 5419,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 31 578,94 грн заборгованість за процентами.

15 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 14106-01/2022, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на мобільний номер відповідачки.

31.01.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги.

Відповідно до реєстру боржників від 31.01.2023 до договору факторингу № 31012023 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 5450,00 грн, з яких: 2000,00 заборгованість за основною сумою боргу; 3450,00 грн заборгованість за процентами.

Усупереч умовам кредитних договорів, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснила жодних платежів для погашення боргу.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29 січня 2024 року 09-00 год., яке в подальшому відкладено на 13 березня 2024 року 09-30 год.

У відзиві (відгук) на позовну заяву відповідачка просила відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивач не є кредитором за спірними кредитними зобов`язаннями, оскільки до позовної заяви не було долучено належних доказів, які б підтверджували право грошової вимоги позивача до неї та дійсні розміри такої вимоги. Відповідачка зауважила, що не була належним чином повідомлена про зміну кредитора, а тому обов`язку виконувати кредитне зобов`язання у неї не виникло. Крім того, розміри процентів, які вказані в позовній заяві, є непропорційно великою сумою, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що твердження відповідачки, викладені у відзиві, є її суб`єктивними міркуваннями та намаганнями уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Зауважив, що вказані кредитні договори укладені з відповідачкою у електронному вигляді із використання одноразових ідентифікаторів електронних підписів, відповідачка власноруч зазначила рахунок, на який їй було перераховано кредитні кошти. Первісні кредитори виконали свої зобов`язання за договорами, надавши відповідачці позику, а остання користувалася кредитними коштами, проте не виконала зобов`язання, допустивши заборгованості. Зауважив, що до позовної заяви додано витяг договору факторингу та реєстру боржників за кредитним договором, оскільки реєстр боржників містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню.

Відповідачка подала до суду заперечення, в яких зазначила, що нараховані проценти за кредитними договорами є непропорційно великою сумою (понад п`ятдесят відсотків вартості кредиту), указані кредитні договори були укладені на визначений строк, а саме 30 днів, після спливу яких кредитор не мав права нараховувати проценти після закінчення строку повернення кредиту. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача у заявах просив судове засідання проводити без його участі, позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідачка подала до суду заяву, в якій зазначила про часткове визнання позову, підтримала відзив, просила розглянути справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом установлено, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_1 , використовуючи електронний підпис, одноразовим ідентифікатором 5j4s8w підписала заявку-анкету на отримання кредиту, оферту на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /4 від 30 листопада 2021 року, акцепт оферти від 30 листопада 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /4 від 30 листопада 2021 року, тим самим підтвердила, що самостійно перед укладенням договору повністю ознайомилася та погодилася з правилами, викладеними на веб-сайті товариства, проектом договору, а також паспортом споживчого кредиту. Пропозиція (оферта), акцепт оферти, графік платежів (Додаток № 1 до договору), правила та заявка становлять єдиний документ договір (а. с. 7-11).

Відповідно до умов кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5419,00 грн, строк кредитування 30 днів, строк дії договору 3 роки. За один день користування кредитом застосовується процентна ставка 1,75 % за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, річна процентна ставка 638,75 % за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна процентна ставка 3,5 % за один день користування кредитом у разі неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності.

24.11.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24/11-22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, указаних у реєстрах прав вимоги (а. с. 13).

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24.11.2022 до договору факторингу № 24/11-22 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 36 997,94 грн, з яких: 5419,00 заборгованість за основною сумою боргу; 31 578,94 грн заборгованість за процентами.

Згідно з наданим ТОВ «Інфінанс» розрахунком станом на 24.11.2022 (на день відступлення права вимоги) загальний залишок заборгованості за кредитним договором № становить 36 997,94 грн, з яких: 5419,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 31 578,94 заборгованість за процентами (а. с. 69-73). Аналогічний розрахунок заборгованості наданий позивачем за період з 24.11.2022 по 30.09.2023 (а. с. 18).

15 січня 2022 року між ТОВ «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 14106-01/2022, підписаний електронним підписом позичальника W0439, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і був надісланий на номер мобільного телефону (а. с. 22, 23).

Відповідно до умов договору товариство надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів, до 13.02.2022. При цьому строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. За користування кредитом позичальник сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50 % на добу. Надання кредиту та зміна суми кредиту надається на основі оцінки кредитоспроможності позичальника, на власний розсуд товариства.

31.01.2023 між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 31012023, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ«ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ«ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інвеструм» права вимоги до боржників, указаних у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31.01.23 ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 5450,00 грн, з яких: 2000,00 грн за основною сумою боргу; 3450,00 грн за процентами (а. с. 31).

Згідно з наданим ТОВ «Інвеструм» розрахунком станом на день відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» загальний залишок заборгованості за кредитним договором № 14106-01/2022 становить 5450,00 грн (а. с. 79). Аналогічний розрахунок заборгованості наданий позивачем за період з 31.01.2023 по 30.09.2023 (а. с. 32).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також відповідно до ст. 1082 ЦПК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За правилами ст. 89 ЦПК України с уд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає позов доведеним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Надані позивачем на обґрунтування своїх вимог докази суд вважає належними та допустимими і такими, що підтверджують укладення відповідачкою вищевказаних кредитних договорів, які не оспорені відповідачкою у встановленому законом порядку та згідно з презумпцією правомірності договору є правомірними (дійсними) станом на час розгляду справи в суді.

Підписуючи вищевказані кредитні договори, відповідачка погодилася з умовами кредитування, у тому числі на розмір процентів за користування кредитними коштами, а також строк дії договорів, а тому її доводи про незаконність нарахування процентів безпідставні.

Відповідачка не надала платіжних документів, або їх копій, що могли б спростувати розрахунок боргу, наданий позивачем.

За умови, що відповідачка з будь яких підстав не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. На цей час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованості за договорами не погашає.

З урахуванням викладеного, унаслідок невиконання відповідачкою взятих за кредитними договорами зобов`язань утворилася заборгованість у вказаному позивачем розмірі, яка не спростована відповідачкою, і така заборгованість підлягає стягненню з неї на користь позивача, який є новим кредитором на підставі відповідних договорів про відступлення права вимоги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 81, 89, 141, 263 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ) заборгованість у загальному розмірі 42 447 (сорок дві тисячі чотириста сорок сім) гривень 94 копійки.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко