Справа №: 343/341/24
Провадження №: 2-о/343/49/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без розгляду

04 квітня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді - Андрусіва І.М.,

з участю: секретаря судового засідання - Нікіфорової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано -Франківської області в порядку окремого провадження цивільну справу № 343/341/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтресована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

заявниця ОСОБА_1 , звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати факт непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що у її матері (спадкодавиці) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , було двоє дітей: вона та ОСОБА_2 . На момент смерті матері у будинку були зареєстровані вона та заінтересована особа - ОСОБА_2 . Однак останній там не проживає вже понад вісім років. Таким чином, сама по собі реєстрація ОСОБА_2 не є підтвердженням прийняття ним спадщини.

Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 , адвокат - Білянський Н.С. через канцелярію суду подав клопотання про залишення заяви без розгляду, оскільки із даної заяви про встановлення факту вбачається спір про право.

04 квітня 2024 року представниця заявниці ОСОБА_1 - адвокатка Кобилинець Т.В. через канцелярію суду подала заяву, в якій зазначила, що не заперечують щодо задоволення клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду.

В судове засідання учасники справи не з`явились, а тому розгляд справи суд проводить без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як передбачено ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019, у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

Так, судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із даною заявою з метою встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявниця ОСОБА_1 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається спір про право, суд вважає, що на підставі ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України заяву слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, керуючись ст. 260, 261, 354, 355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання представника заінтересованої особи: ОСОБА_2 - адвоката Білянського Назарія Сергійовича, про залишення заяви ОСОБА_1 , заінтресована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтресована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що вона має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Івано - Франківського апеляційного суду.

Суддя: І.М.Андрусів