УХВАЛА

15 січня 2024 року

м. Київ

справа № 539/2706/23

провадження № 61-255ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, подану представником Гизилою Тетяною Андріївною, на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Арбо Фінанс», акціонерного товариства «Полтава-банк», Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа - Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Арбо Фінанс», АТ «Полтава-Банк», ГУ ПФУ в Полтавській області, ГУ ДПС у Полтавській області, ПАТ «Фідобанк», третя особа - Лубенський ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Лубенський ВДВС), про зняття арешту з майна.

Позов мотивовано тим, що на примусовому виконання Лубенського ВДВС перебувало зведене виконавче провадження № 30460417, де він був боржником. Станом на дату звернення із вказаним позовом заборгованість по даному виконавчому провадженні відсутня. Матеріали виконавчого провадження знищено.Станом на дату звернення з позовом до суду, всі виконавчі провадження, що входили до складу зведеного виконавчого провадження - закінчені, проте арешт накладений на нерухоме майно, не знято, таким чином він не має змоги користуватися власним майном.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд:

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 накладений державним реєстратором: Коваленко Я. О. номер запису про обтяження 10404511 (спеціальний розділ) у вигляді арешту нерухомого майна;

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 накладений державним реєстратором: Нестеренко Л. М. номер запису про обтяження №10517413 (спеціальний розділ) у вигляді арешту нерухомого майна;

- зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 накладений Полтавською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, номер обтяження №12013585 у вигляді арешту нерухомого майна на нежитлову будівлю, магазин, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 року, залишеним без змінпостановою Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року, позов ОСОБА_1 про зняття арешту задоволено.

Знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений державним реєстратором: Коваленко Я. О., Лубенське міськрайонне управління юстиції, Полтавська область, номер запису про обтяження 10404511 (спеціальний розділ) у вигляді арешту нерухомого майна належного ОСОБА_1 , дата, час державної реєстрації 14 липня 2015 року о 15:49:52; документи, подані для державної реєстрації: акт опису та арешту майна, серія та номер: ЗВИ 30460417, виданий 03 жовтня 2014 року, видавник: ВДВС Лубенського МУЮ, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22847403 від 14 липня 2015 року о 15:55:47, Коваленко Я. О. , Лубенське міськрайонне управління юстиції, Полтавська область; вид обтяження - арешт нерухомого майна.

Знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений державним реєстратором: Нестеренко Л. М., Лубенське МУЮ, Полтавська область, номер запису про обтяження № 10517413 (спеціальний розділ) у вигляді арешту нерухомого майна на все нерухоме майно належне ОСОБА_1 , дата, час державної реєстрації: 23 липня 2015 року о 09:33:32; документи, подані для державної реєстрації: постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ЗВП 30460417, виданий 20 липня 2015 року, видавник: ВДВС Лубенського МУЮ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23078902 від 23 липня 2015 року о 09:38:23, Нестеренко Л. М. , Лубенське МУЮ, Полтавська область; вид обтяження - арешт нерухомого майна; опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Знято арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений Полтавською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, номер обтяження № 12013585 у вигляді арешту нерухомого майна на нежитлову будівлю, магазин, за адресою: АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 , зареєстровано 27 грудня 2011 року о 09:07:35, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ЗВП 30460417, 27 грудня 2011 року, ВДВС Лубенського МУЮ, державний виконавець Матвієнко А. В., обтяжувач: ВДВС Лубенського МУЮ.

30 грудня 2023 року Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі прозняття арешту з майна.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 539/2706/23 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що відповідна категорія справ має виняткове значення та потребує додаткового розгляду й дослідження усіх фактів, які попередньо судами не встановлені та на які наголошується в касаційній скарзі, а Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області не є належним відповідачем у справі.

Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає виняткове значеннясаме цієї справи для нього. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ГУ ДПС у Полтавській області подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 29 серпня 2023 рокута постанову Полтавського апеляційного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 539/2706/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук