Справа № 317/284/24
Провадження № 2/317/395/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Нікітіна В.В.

за участі секретаря судового засідання Хижняк Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (далі «Позивач») до ОСОБА_1 (далі «Відповідач») про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

15 січня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний договір № 1-1. Цим договором ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надало відповідачу кредит на суму 4000 гривень строком на 13 днів (далі за текстом - Договір). В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти.

11 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» був укладений договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, яким право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1-1 від 15.01.2021 передане позивачу.

Станом на момент укладення договору факторингу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 21 334,80 гривень: 4 000 гривень заборгованість за кредитом; 1 034,80 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом за процентною ставкою 1,99 % на день; 16 300,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % за день (за п. 3.3 Договору).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач подав до суду письмову заяву, в якій визнав факт отримання ним в кредит 4 000 гривень. Визнав позовні вимоги в цій частині та в частині нарахованих за строк дії договору (строк кредитування) процентів. Просив суд відмовити в задоволенні процентів, нарахованих за період після закінчення строку кредитування. Також просив суд розстрочити йому виконання рішення на один рік, оскільки він має дохід у вигляді пенсії в розмірі 3 000 гривень та має інвалідність, про що до заяви додані відповідні документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до умов договору № 1-1 від 15 січня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4 000 гривень строком на 13 днів.

В матеріалах справи також міститься договір відступлення права вимоги № 11/06/2021?Р/М-1 від 11.06.2021, яким право вимоги до ОСОБА_1 за Договором передане позивачу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 4 000 гривень.

Окрім суми основного боргу позивачем в даній справі заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 1 034,80 копійок (нараховані за період кредитування 13 днів за ставкою 1,99 % на день) та процентів за користування кредитом в сумі 16 300,00 гривень (нараховані в періоді після закінчення строку кредитування за ставкою 3,5 % на день).

Згідно до п. 1.5 Договору сторони погодились, що сукупна вартість кредиту зазначена у Графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною до цього Договору. Як вбачається з наданого позивачем графіку розрахунків, сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 1 034,80 гривень, виходячи зі строку користування кредитом до 28 січня 2021 року включно.

Стосовно стягнення процентів за процентною ставкою 3,5 %, що нараховані згідно до п. 3.3 Договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі.

За умовами договору строк кредитування встановлений до 28 січня 2021 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 29 січня 2021 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі.

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази продовження строку дії договору в порядку, визначеному п. 2.3.4 Договору. Саме у випадку продовження строку дії договору кредитор мав право продовжити нарахування процентів за договором (як прямо визначено в п. 3.3 Договору, на який посилається Позивач).

Таким чином, нарахування процентів за період з 29 січня до 28 травня 2021 року в розмірі, визначеному в Договорі є необґрунтованим, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Враховуючи викладене позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування, що становить 1 034,80 гривень та відображено у Графіку.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Витрати позивача на правову допомогу суд стягує з урахуванням принципів розумності та справедливості, складності справи та ціни позову. При цьому суд також враховує те, що участь адвоката в даній справі обмежилась лише складенням позовної заяви. Судовий розгляд проведено без участі представника позивача.

Оцінюючи заяву відповідача ОСОБА_1 щодо розстрочення виконання рішення, суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може надати розстрочення його виконання. Частиною четвертою статті 435 ЦПК України встановлено критерії, які мають бути враховані судом при вирішення питання розстрочення виконання рішення суду. Пунктом другим вказаної норми встановлено такий критерій як тяжке захворювання особи та її матеріальний стан.

Судом досліджено надану відповідачем довідку з ПФУ в Запорізькій області про його доходи, відповідно до якої ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності в сумі 2 965,94 гривень на місяць (довідка охоплює період з жовтня 2023 року по березень 2024 року).

Також відповідачем до суду надано довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 165220 від 13.06.2023, відповідно до якої ОСОБА_1 є особою з інвалідністю за загальним захворюванням (діагноз судом не зазначається з урахуванням вимог законодавства про захист інформації).

Таким чином суд вважає можливим задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання даного судового рішення на строк 1 (один) рік.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 134 (п`ять тисяч сто тридцять чотири) гривні 80 копійок, з яких: основна заборгованість 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, проценти 1 034 (одна тисяча тридцять чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 728 (сімсот двадцять вісім) гривень 77 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 1300 (одну тисячу триста) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.

Розстрочити виконання даного судового рішення на строк 1 (один) рік зі сплатою ОСОБА_1 суми у 596 (п`ятсот дев`яносто шість) гривень 96 копійок щомісяця.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Нікітін