Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , третьої соби ОСОБА_3 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про визнання батьківства

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4 (надалі за текстом - відповідач), треті особи: Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) (надалі за текстом - третя особа 1), ОСОБА_3 (надалі за текстом - третя особа 2) про визнання батьківства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що позивач з 09 березня 2022 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з третьою особою 2. До реєстрації шлюбу позивач і третя особа 2 мали позашлюбні стосунки з 2006 року, а почали проживати разом однією сім`єю з 2011 року. У них народились спільні діти - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у період часу з 25.07.2003 року по 30.11.2011 року третя особа 2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а тому, у свідоцтві про народження сина позивача і третьої особи 2 - ОСОБА_5 батьком дитини зазначено саме відповідача, оскільки останній на той час перебував із третьою особою 2 у зареєстрованому шлюбі. Відповідач фактично визнає, що батьком ОСОБА_5 є позивач. Згідно аналізу ДНК на батьківство, результат дослідження № 39945 від 27.09.2023 року, медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», ймовірність батьківства позивача відносно ОСОБА_5 становить 99,999999% Позивач ставиться до ОСОБА_5 як до рідного сина і фактично виховує його з самого раннього дитинства. В свою чергу син - ОСОБА_5 визнає своїм рідним батьком тільки позивача і 28.09.2022 року змінив своє по-батькові на « ІНФОРМАЦІЯ_8 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Відповідач не вважає ОСОБА_5 своїм сином та не спілкується з ним взагалі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Ухвалою Подільського районного суду від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

29.01.2024 року відповідач подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зазначив, що визнання позову відповідачем відповідає інтересам дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , Відділом реєстрації громадянського стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 25.07.2003 року було зареєстровано шлюб між відповідачем та третьою особою 2 (а.с. 37).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві 09.11.2006 року, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю дитини записана третя особа 2, а батьком - відповідач (а.с. 36).

Відповідно до аналізу ДНК на батьківство, результат дослідження № 39945 від 27.09.2023 року, медико-генетичного центру «МАМА ПАПА», ймовірність батьківства позивача відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить 99, 999999 % (а.с. 7).

28.09.2022 року ОСОБА_5 змінив своє по-батькові на « ІНФОРМАЦІЯ_8 », замість « ІНФОРМАЦІЯ_8 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_3 (а.с. 16).

Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч. 2,3 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Так, законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливе за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, беручи до уваги результати ДНК аналізу на батьківство, згідно якого ймовірність батьківства позивача відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить 99, 999999 %, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання батьківства, а відтак, підлягають задоволенню і вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про визнання батьківства - задовольнити;

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

Зобов`язати Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) виключити відомості про ОСОБА_4 , як батька дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з актового запису № 2635 від 09 листопада 2006 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

Зобов`язати Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису № 2635 від 09 листопада 2006 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: у відомостях про батька зазначити батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач - ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 );

третя особа - Дніпровський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (адреса: м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 8/20, );

третя особа - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк