Провадження № 2/947/450/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши за правилами загального провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС» до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція Державної Реєстрації» Кушнерова Римми Вячеславівни, державного реєстратора Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Драгомир Тетяни Юріївни, державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Визирської сільської ради Лиманського району Одеській області Заїки Лесі Олександрівни, про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» - просить суд визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора Лиманської районної адміністрації Одеської міської ради Заїки Лесі Олександрівни про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36907950 від 05.09.2017 та також скасувати запис №221666199 від 29.08.2017 про право власності на земельну ділянку №28/1 з кадастровим номером :34:012:60153 площею 0,0296 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 а також скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46781414 від 09.05.2019 р., та скасувати запис №31470759 від 07.05.2019 про право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищевказані об`єкти нерухомості є іпотечним майном а іпотекодержателем є саме позивач, тому реєстрація за відповідачем ( який не є іпотекодавцем ) право власності на вказані об`єкти іпотеки на підставі рішення суду, яке у подальшому було скасовано , порушує право іпотекодержателя звернути стягнення на вказано іпотечне майно.

Представник позивача , якому у судому засіданні було поставлено питання щодо ефективного способу захисту прав іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на іпотечне майно або право іпотекодавця як власника майна на витребування майна , наполягав саме на тому способу захисту права іпотекодержателя як скасування рішень про реєстрацію права власності за відповідачем вважаючи його ефективним способом захисту порушеного права.

Відповідач не погоджуючись із заявленими позовними вимогами просив відмовити у їх задоволені та застосувати до позовних вимог строк позовної давності, враховуючи що рішення Київського районного суду яким були задоволені вимоги ОСОБА_2 було скасовано рішенням Апеляційного суду Одеської області 20.09.2017 саме за апеляційною скаргою іпотекодержателя, а тому позов від 26.07.2023 подано із порушенням загальних норм позовної давності.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Одеси 26.07.2023 року ( а/с 1) та оплачена судовим збором у розмірі 5 368,00 грн.(а/с 56 ).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023 року головуючим визначено Літвінову І.А ( а/с 57) та ухвалою від 05.12.2023 року справа була прийнята до провадження суду із призначенням розгляду справи у спрощеному провадженні ( а/с 60).

Згідно розпорядження №1 від 02.01.2024 , у звязку із тривалим перебуванням судді Літвінової І.А. у відпустці було здійснено повторний автоматизований розподіл справи ( а/с 73) та згідно протоколу від 02.01.2024 головуючим було визначено ОСОБА_4 ( а/с 74).

Суд, ухвалою від 03.01.2024 прийняв справу до провадження та призначив розгляді справи у порядку загального позовного провадження ( а/с 75).

08.01.2024 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ( а/с 77).

Відповідь на відзив була надана представником позивача 11.01.2024 (а/с 144).

Заперечення на відповідь надано до суду 22.01.2024 ( а/с 182).

Судом, ухвалою від 23.01.2024 , в якості третій особи, залучена державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Визирської сільської ради Лиманського району Одеській області Заїка Леся Олександрівна ( а/с 192).

Судом, ухвалою від 22.02.2024 було закрите підготовче провадження із призначенням справи до розгляду по суті.

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ОСОБА_2 отримав право власності на садовий будинок 212,5 кв.м., та земельну ділянку площею 0,0296 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування від 22.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трубачовою Н.О. за реєстраційним номером: 647 ( підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №171551348 від 21.12.2007 ).

11.07.2005 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності серії ЯБ №295522, на вказану земельну ділянку ( кадастровий номер :34:012:0153 ) виданий Одеським міським управлінням земельних ресурсів, який зареєстрований за №48 від 11.07.2005.

25 грудня 2007 року між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_5 , було укладено Генеральну Кредитну Угоду № 10.01-40/289 від 25.12.2007 року та в її рамках Кредитний договір № 011/0321/10/08460 від 25 грудня 2007 року, відповідно до умов яких ОСОБА_2 був наданий кредит у сумі 610 000 доларів США для рефінансування залишку заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником в ТзОВ «СоцКомБанк» (КД № 014//1-795 від 20.08.2007 року). Дані документи з боку позивача були підписані ОСОБА_5 на підставі довіреності від 07.12.2007 року, посвідченої в Австрії. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки № 10.01-40/289/1, згідно умов якого передано в іпотеку банку садовий будинок АДРЕСА_3 разом з земельною ділянкою на якій він знаходиться.

04.12.2009 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення у цивільної справі №2-7197/2009 за позовом, поданим ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 , до Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйований садовий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельний ділянці площею 0,0296 га, ділянка № 28/1, загальної площею 276,1 кв.м., яким позовні вимоги були задоволені в повному обсязі.

Додатковою угодою № 2 до Генеральної кредитної угоди № 10.01-40/289, укладеної 14 січня 2010 року між ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_6 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої 04.12.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяк Т.Ю. р/н 181, та ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» внесено зміни до Генеральної кредитної угоди про дострокове припинення строку дії Генеральної кредитної угоди у зв`язку із зміною позичальника по кредитному договору.

Додатковою угодою № 4 до Кредитного договору № 011/0321/10/08460, укладеною 14 січня 2010 року між ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_6 , що діяв на підставі довіреності, посвідченої 04.12.2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Павлісяк Т.Ю. р/н. 181, ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» та ОСОБА_3 було змінено сторону в зобов`язанні, у зв`язку з чим ОСОБА_7 був виведений як сторона з кредитного договору, а позичальником стала ОСОБА_8 .

На підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2010 року, укладеного між ОСОБА_6 , який діяв від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , остання придбала садовий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 276,1, площа земельної ділянки 296 кв.м. В п. 1.3 цього договору зазначено, що цей садовий будинок належить продавцю на підставі заочного рішення Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2009 року. Продаж предмета іпотеки було здійснено з дозволу іпотекодержателя - ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» (правонаступником якого став ПУАТ «ФІДОБАНК»).

Також 14 січня 2010 року між ПАТ «ЕРСТЕ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 011/0321/10/08460/1, відповідно до умов якого було передано в іпотеку банку садовий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 276,1 кв.м та земельну ділянку на якій він знаходиться.

ОСОБА_2 із посиланням на те, що він позов не подавав та нікого не вповноважував на подання вказаного позову 27.06.2013 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення 04.12.2009 року по справі №2-7197/2009 . Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.11.2013 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 04.12.2009 року було скасовано, позов залишений без розгляду.

Далі, ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 та заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року по справі №520/9563/15ц позов ОСОБА_2 було задоволено. Витребувано від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 , розташований на земельній ділянці 0,0296 га. Визнано за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 , та складається з садового будинку, загальною площею літ. «А» - 212,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці 0,0296 га, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 11.07.2005 року Одеським міським управлінням земельних ресурсів.

Під час здійснення виконавчих дій 15.07.2016 року з примусового виконання зазначеного рішення від 02.12.2015 року на підставі виконавчого листа №520/9563/15ц, виданого Київським районним судом м.Одеси, було складено акт про те, що в приміщенні будинку знаходився ОСОБА_9 , але не перешкоджав виконанню рішення суду, і рішення було виконане. Проте в подальшому ОСОБА_9 , змінивши замок на вхідних дверях, вселився до будинку без законних підстав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року по справі № 520/8421/16-ц було задоволено частково позов ОСОБА_2 . Усунуто перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 права володіння та користування садовим будинком, загальною площею 212, 5 кв.м. та земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 , виселено ОСОБА_9 та вселене ОСОБА_2 у садовий будинок АДРЕСА_4 загальною площею 212, 5 кв.м., який розташований на земельній ділянці за вказаною адресою.

29 серпня 2017 року о 15 годині 14 хвилин 28 сек., (номер запису про право власності 22166199) державним реєстратором Лиманської районної державної адміністрації Одеської області Заїкою Л.О. на підставі копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 295522 від 11.07.2005 р., виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів за р. № 48, проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку АДРЕСА_4 . про що винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ін. № 36907950 від 05.09.2017 р. (о 11 год. 19 хв. 28 сек.).

07 травня 2019 року о 19 годині 26 хвилин 20 сек., (номер запису про право власності 31470759) державним реєстратором Комунального підприємства «АГЕНЦІЯ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ» Кушнеровою Р.В. на підставі дублікату договору дарування від 22.02.2003 р, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трубачовою Н.О. за р. № 647 (дублікат від 27.04.2018 р. за р. № 511), проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на садовий будинок АДРЕСА_1 , про що винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ін. № 46781414 від 09.05.2019 р. (о 13 год. 34 хв. 53 сек.).

Крім того 09 травня 2019 року о 15 годин 34 хвилини 48 сек. тим же державним реєстратором Кушнеровою Р.В. внесено зміни у розділ, в якому об`єкт нерухомого майна «садовим будинок» змінено на «садовий будинок № 28/1», загальну площу об`єкта нерухомого майна з «276,1 кв.м.» змінено на «212 кв..м.», житлову площу з «94,4 кв.м.» на «74,8 кв.м.».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області 20.09.2017 року по справі № №520/9563/15ц була задоволена апеляційна скарга представника Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» та скасоване рішення Київського районного суду від 02 грудня 2015 року по справі №520/9563/15ц , з підстав того, що до складу учасників справи не було залучено іпотекодержателя.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі ПАТ «Фідобанк»), ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Кобзар О. Ю., ОСОБА_6 , про визнання недійсними: договору іпотеки від 14 січня 2010 року, додаткової угоди № 3 до кредитного договору від 13 січня 2010 року № 011/0321/10/08460, додаткової угоди № 4 до кредитного договору від 14 січня 2010 року № 011/0321/10/08460, додаткової угоди № 2 до генеральної кредитної угоди від 14 січня 2010 року № 1001-40/289.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2020 року по справі № 520/9563/15ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2022 року у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 було відмовлено та рішення залишено без змін..

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, оскільки права іпотекодержателя на предмет іпотеки виникли, починаючи з грудня 2007 року, вони є дійсними станом на цей час, адже зміна власника не є підставою для визнання недійсним договору іпотеки. Доводи позивача про те, що ОСОБА_5 від його імені за довіреністю представляв його інтереси, у тому числі, ним укладені договори з ПАТ «Ерсте Банк», проте він не уповноважував довіреністю ОСОБА_5 представляти його інтереси, у тому числі при укладанні договорів з ПАТ «Ерсте Банк», суд визнав безпідставними, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що довіреність є сфальсифікованою та не може використовуватись, адже тягар доказування обставин покладається саме на позивача, виходячи із принципу змагальності сторін.

Рішенням Київського районного суду від 24.11.2020 року по справі 520/10154/19 ( набрало законної сили ) за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Решетнікова Світлана Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю « Морський клуб ТЦФ» були задоволені позовні вимоги та визнано недійсним договір іпотеки № 4930, посвідчений 25.12.2007 приватним нотаріусом м. Києва Решетнікової С.І., між ВАТ «ЕрстеБанк» та іпотекодавцем ОСОБА_2 , державний реєстр іпотек, № 6313512 від 25.12.2007 року, а також скасовані: запис про заборону: реєстраційний номер обтяження 6313297, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, садового будинку, житлової площі 74.8 кв.м, загальної площі 212.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_3 власник: ОСОБА_2 , заборона від 25.12.2007 року за реєстровим № 4931 к.; запис про заборону: реєстраційний номер обтяження 6313495, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, земельної ділянки, площею 0,0296, за адресою: АДРЕСА_3 кадастровий номер; :34:012:0153 власник: ОСОБА_2 , заборона від 25.12.2007 року за реєстровим № 3932к ; запис про заборону: реєстраційний номер обтяження 6313512, зареєстровану 25.12.2007 приватним нотаріусом Решетнікової С.І., реєстровий № 4930к, садового будинку, житлової площею 74.8 кв.м, загальною площею 212,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , земельної ділянки, площею 0,0296, за адресою: АДРЕСА_3 кадастровий номер; :34:012:0153 власник: ОСОБА_2 , з розміром основного зобов`язання: 610000,00 доларів США, додаткові дані: заборона від 25.12.2007 року за реєстровим №.4931к,3932к.

При розгляді справи судом було встановлено, що відповідно до висновку науково-правової експертизи Ради науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім.. В.М. Корецького НАН України №126/1-а від 03.01.2018 року спірна довіреність не відповідає вимогам законодавства України, що діяло на грудень 2007 року по формі та не відповідає вимогам законодавства Австрії як по формі так і по змісту, у звязку із чим суд прийшов до висновку, що у судовому засіданні доведено факт невідповідності довіреності від 07.12.2007 року, яка посвідчено нотаріусом Маг. Йоганнес Кореном, заступником громадського нотаріуса доктора Гаральда Прауна 11 грудня 2007 року та апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07 законодавству України та Австрії а тому , на думку суду, наявні суттєві сумніви у дійсному волевиявленню з боку ОСОБА_2 на бажання укласти оспорюваний іпотечний договір та доручення ОСОБА_5 на представництво його інтересів під час укладання правочину, що є підставою для визнання недійсним спірного договору іпотеки.

02 червня 2020 року на підставі результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-04-1.3-000002-b від 07 травня 2020 року Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК». який є правонаступником Акціонерного банку «АЖІО», Відкритого акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРЕСТИЖ», Відкритого акціонерного товариства «ЕРСТЕ БАНК», Публічного, акціонерного товариства «ЕРСТЕ БАНК», Акціонерного банку «ФАКТОРІАЛ-БАНК», Відкритого акціонерного товариства «СЕБ БАНК», як Банк, та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРРА ФІНАНС», як Новий кредитор, уклали Договір № GL3N217657 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» набуло права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених в додатку № 1 до цього договору, включаючи Ф права вимоги до правонаступників боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з п. 12 Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Іпотекодавців/Заставодавців, ПАТ «ФІДОБАНК» відступлено ТОВ «ВЕРРА ФІНАНС» права вимоги за такими договорами; Кредитний договір №011/0321/10/8460 від 25.12.2007 р. та Іпотечний договір №011/0321/10/08460/1 від 14.01.2010 р.

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Ефективним способом захисту права є такий, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанова Верховного Суду у справі № 916/3156/17 від 4 червня 2019 р.).

Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду зазначеної у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14ц:

«Відповідно до статті 1 Закону № 898-IV іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 цього Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 33 Закону № 898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 23 Закону № 898-IV визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту».

Таким чином, суд приходить до висновку, що обраний стороною позивача , як іпотекодержателя майна право власності на яке перейшло з іпотекодавця за Договором Іпотеки до іншої особи, вимоги щодо скасування рішень про державну реєстрацію за такою особою права власності на об`єкти яки є іпотечним майном, не є ефективним способом захисту порушеного права іпотекодержателя.

Суд , також не приймає як ефективний спосіб захисту інтересів позивача який є іпотекодержателем, посилання на наявність порушення прав власника майна ОСОБА_3 , оскільки , захист право власності у такому випадку покладається саме на власника , який має права звернення до суду із вимогами про витребування майна з чужого володіння, а у матеріалах справи відсутні повноваження позивача на представництва інтересів власника а також самі позовні вимоги не обґрунтовані зверненням саме в інтересах власника.

Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата Верховного Суду, зокрема у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що у даному випадку факт обрання стороною позивача неефективного способу захисту свого права іпотекодержателя є підставою для відмови у задоволені позову без з`ясування та аналізу інших обставин на які посилаються сторони у своїх вимогах та запереченнях.

6. Питання про застосування строків позовної давності

У постанові Великої палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 826/13768/16 (11-609апп18) визначено, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

«Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», йдеться у постанові.

Також у постанові ВП ВС від 04.12.2018 по справі № 910/18560/16 (12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними:

«Однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог».

Таким чином, виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

А отже, враховуючи що у даному випадку судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову у звязку із неефективністю обраного стороною позивача способу захисту , розгляд цієї справи не потребує зазначення у рішенні суду окремого висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю « ВЕРРА ФІНАНС» ( , місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул Гімназична, 11 ) до ОСОБА_2 ( , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_5 ) треті особи ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) , державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція Державної Реєстрації» Кушнерова Римми Вячеславівни ( місцезнаходження: 66350, Одеська область, с. Куяльник, вул Куяльник, вул Куяльницька, 29-а) , державного реєстратора Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Драгомир Тетяни Юріївни ( місцезнаходження6 65045, м. Одеса, вул Катерининська, 27/1) , державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Визирської сільської ради Лиманського району Одеській області Заїки Лесі Олександрівни ( місцезнаходження: 67543, Одеська область, с. Візирка, вул Олексія Ставніцера, 56 ) , про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора Лиманської районної адміністрації Одеської міської ради Заїки Лесі Олександрівни про державну реєстрацію прав власності та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36907950 від 05.09.2017 та також скасування запису №221666199 від 29.08.2017 про право власності на земельну ділянку №28/1 з кадастровим номером :34:012:60153 площею 0,0296 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та про скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46781414 від 09.05.2019 р., а також скасування запису №31470759 від 07.05.2019 про право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено судом 05.04.2024.

Суддя Луняченко В. О.