Справа № 462/352/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Кмошик С.І.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачку батьківсьих прав відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26 вересня 2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб.

Від спільного подружнього життя у них народились сини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після одруження вони проживали у будинку його батьків у АДРЕСА_1 . Надалі, спільне життя з ОСОБА_4 не склалося. З початком 2018 року ОСОБА_4 проживала у своїх батьків у м. Львів. Діти залишились проживати з позивачем. На початку 2019 року відповідачка виїхала до Республіки Польща. З цього часу, жодного разу до України не приїздила, дітей не бачила. Починаючи з 2018 року відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Вихованням дітей займається самостійно позивач, у чому йому також допомагають його батьки. 28 березня 2019 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова шлюб між ним та відповідачкою розірвано. 22 березня 2023 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким визначено місце проживання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Після того, як відповідачка у 2019 році виїхала у Республіку Польща, то перші два місяці, на ім`я мами позивача, вона висилала дітям грошові кошти, а надалі жодним чином ні матеріально, ні морально дітям не допомагала. Відповідачка ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складової виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання дітьми освіти, а навпаки, створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні двох синів. Усі питання щодо виховання, навчання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Діти знаходяться на повному його утриманні. У зв`язку з цим, позивач звернувся до органу опіки та піклування Сокільницької сільської ради з проханням позбавити відповідачку батьківських прав. Після проведення органом опіки та піклування Сокільницької сільської ради перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав та рекомендовано звернутися до суду. З врахуванням наведеного просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22.01.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області проти задоволення позову не заперечила, підтримала висновок №4 від 13.09.2023р., вказала, що матір дійсно ухилилась від виконання батьківських обов`язів, зловживає алкоголем, через що повинна бути позбалена батьківських прав відносно своїх синів, оскільки їхнє спілкування негативно впливає на психо-емоційний стан дітей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він є дідусем позивача. Підтвердив, що позивач разом із дітьми проживають у нього в с. Сокільники. Відповідачка п`ять років тому поїхала у Польщу із того часу до дітей не приїжджала, дітям не допомагає. Коли почалась війна діти з бабусею на 1,5 місяці поїхали у Польщу, однак матір ОСОБА_4 , перебуваючи у Польщі, з дітьми не зустрілась. Також зазначив, що йому відомо про те, що відповідачка зловживає алкоголем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є матір`ю позивача. Її син разом з невісткою 10 років жили разом, у шлюбі в них народилось двоє дітей. П`ять років тому невістка поїхала до Польщі з іншим чоловіком, залишивши дітей на позивача. На даний час діти живуть у с. Сокільники з батьком. Відповідачка деколи дзвонить до молодшого сина, з старшим не спілкується, бо він заблокував її номер. Коли почалась війна ОСОБА_8 з внуками поїхала до Польщі, була з ними у Кракові. Там діти зідзвонились з мамою і вона обіцяла з ними зустрітись, проте так і не прийшла. ОСОБА_8 відомо, що її невістка на даний час зловживає алкоголем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є братом позивача. Відповідачку ОСОБА_4 бачив п`ять років тому, так як вона поїхала в Польщу і там залишилась проживати. Йому відомо, що 2 місяці тому відповідачка дзвонила до старшого сина, однак він не захотів з нею спілкувати, бо ОСОБА_4 була в стані алкогольного сп`яніння.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є сусідкою позивача. Їй відомо, що позивач з відповідачкою разом проживали 10 років, а п`ять років тому відповідачка поїхала на заробітки в Польщу. За час перебування в Польщі вона дітьми не цікавиться, до дітей не приїжджає, чи допомагає дітям матеріально їй не відомо.

В судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пояснив, що його матір ОСОБА_4 в 2019 році поїхала в Польщу. Останні роки матір ними не цікавиться, гроші не давала. В 2022 році коли почалась війна він з братом та бабусею поїхали в Польщу, хотіли там зустрітись із мамою, але вона не прийшла. Через два місяці вони повернулись в Україну. Також пояснив, що він з мамою спілкується рідко, він до неї не дзвонить, переважно телефонує вона. Востаннє вони спілкувались 27.03.2024, мама подзвонила, щоб привітати його з днем народження. Також вона приїхала до нього та подарувала подарунки. Не заперечив проти позбавлення матері батківських прав, оскільки матір ним братом не цікавиться, рідко приїжджає, майже не телефонує, не підтримує їх. Додатково вказав, що хоче, щоб матір була позбавлена батьківських прав, оскільки не бажає мати обов`язку її утримання після досягнення свого повноліття.

В судовому засідання малолітній свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив що мама з ними не живе п`ять років, бо вона живе у Польщі. Останній раз він бачився з матір`ю один місяць тому у неї на її квартирі, де він ночував. Тоді мама передала йому якісь продукти та гроші. Мама до нього деколи дзвонить, питається як у нього справи. Вказав, що маму хочуть позбавити батьківських прав, щоб тата не забрали на війну.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, виховання дитини повинно спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до свідомого життя в суспільстві.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що з 26.09.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львові від 28.03.2019 було розірвано /а.с. 8/.

У шлюбі в сторін народилося двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с. 6, 7/.

З пояснень позивача та свідків встановлено, що відповідачка з початку 2019 року виїхала до Польщі, що підтверджується довідкою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а повернулась до України в листопаді 2023р. /а.с. 63/

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2023 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Сокільницька сільська рада, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей. Визначено місце проживання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 9-10/.

Згідно наданих Сокільницьким ліцеєм ім. І.Я. Франка Сокільницької сільської ради 10.07.2023 та 19.01.2024 характеристик ОСОБА_5 , учня 9-Б класу, ОСОБА_11 навчається в Сокільницькому ліцеї ім. І.Я. Франка з першого класу. Вихованням дитини займається батько. Мати не приділяє уваги навчанню та вихованню сина, не підтримує контакт з вчителями, за період з 5 по 9 клас мама не була у школі /а.с. 29, 52/.

Згідно наданих Сокільницьким ліцеєм ім. І.Я. Франка Сокільницької сільської ради 10.07.2023 та 19.01.2024 характеристик ОСОБА_6 , учня 4-А класу, ОСОБА_6 навчається в Сокільницькому ліцеї ім. І.Я. Франка з першого класу. Дитину виховує батько. Він приділяє належну увагу вихованню сина. Цікавиться навчанням ОСОБА_12 . Мати ОСОБА_6 в школу не приходить і з вчителями не спілкується /а.с. 30, 53/.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов Сокільницької сільської ради від 19.07.2023 вбачається, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїми дітьми та утримує їх /а.с. 28/.

13.09.2023 виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області дійшов до висновку №4 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно висновку ОСОБА_4 повністю ухилилась від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не цікавиться їх успіхами у навчанні, не підтримує морально та матеріально, не забезпечує необхідним харчуванням та одягом /а.с. 77/.

25 квітня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 296/7848/16-ц, провадження № 61-43695 св 18 (ЄДРСРУ № 81436601) досліджував питання практичного застосування відповідної правової норми стосовно позбавлення батьківських прав і прийшов до правового висновку:

- ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

- більше того, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо.

У частині шостій статті 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Надаючи оцінку висновку виконавчого комітету Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області про доцільність позбавлення відповідачки ОСОБА_4 батьківських прав, суд вважає його не достатньо вмотивованим, таким, що не містить обґрунтованих правових підстав позбавлення відповідачки батьківських прав та суперечить інтересам дітей. Крім того, такий жодним чином не обгрунтовує, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідатиме найкращим інтересам дітей, забезпечуватиме їх гармонійний розвиток.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі № 643/7876/18 зазначено, що, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_4 не несе жодної загрози життю, здоров`ю, моральному вихованню синів, не втратила зв`язок з синами, в судовому засіданні молодший син вказав, що в розмові з ним відповідачка повідомила, що б не хотіла, щоб її позбавляли батьківських прав.

У справі відсутні докази застосування до відповідачки будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування до відповідачки такої виключної міри як позбавлення батьківських прав по відношенню до її дітей. Позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері батьківських прав по відношенню до її дітей, так само як і доказів того, що спілкування дітей з матір`ю негативно впливає на їхній розвиток чи психо-емоційний стан, що спростовуються позитивними характеристиками з навчальних закладів дітей.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доводи позивача щодо зловживання відповідачкою спиртними напоями суд не бере до уваги, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Водночас обставини цієї справи вказують на наявність підстав для того, щоб попередити відповідачку ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, ще більше налагодити контакт з дітьми, брати участь у їх вихованні, розвитку та піклуванні.

Враховуючи викладені обставини, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а також те, що позивачем не доведено не бажання матері приймати участь у вихованні дітей, суд вважає позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12-13, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову відмовити.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний см. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Третя особа: виконавчий комітет Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, , адреса: 81130, Львівська обл., Львівський р-н, с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, 1.

Повний текст рішення складено 04.04.2024.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/352/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.