РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2024 року

м. Рівне

Справа № 571/397/24

Провадження № 22-ц/4815/1001/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - АТ КБ "ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року (ухвалене у складі судді Верзун О.П.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовну заяву обгрунтовано тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву від 05.04.2023 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорт кредиту.

Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України.

На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 04/27, тип "Універсальна", а згодом також кредитну картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 08/26, тип "Універсальна GOLD", кредитну картку номер - НОМЕР_3 , строк дії - 01/27, тип "Універсальна GOLD", що підтверджується випискою по рахунку.

Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування ним, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.

Таким чином, на порушення умов Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у результаті чого виникла заборгованість.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 95050,50 грн., що складається з 74998,76 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 20051,74 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Заочним рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.04.2023 в розмірі 74998,76 гривень та судові витрати по справі у розмірі 1911,37 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що, враховуючи те, що використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачеві не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд стягує з відповідача на користь позивача 74998,76 гривень заборгованість по тілу кредиту.

Підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд не вбачає.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.04.2023 року, підписаній ОСОБА_1 , зазначено всі істотні умови кредитування (розмір відсотків, неустойка тощо).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд не врахував наведені обставини та вимоги процесуального законодавства і фактично не вирішив спір по суті в цій частині.

Просить скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду не оскаржує.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

У заяві зазначено, що відповідач приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Разом з тим визначено процентну ставку.

Він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, шляхом їх підписання власноруч на планшеті.

У заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.04.2023 року зазначено основні умови кредитування, зокрема:

в п. 9.3 процентна ставка, відсотків річних: 42.0 % - для карти Універсальна; 40.8 % - для карти Універсальна Gold;

п.1.4 встановлено, що повернення кредиту здійснюється шляхом: ініціювання Банком дебетового переказу з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, з 1 -го по останнє число календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта за цим Договором; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту;

розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно; 10% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення;

у п. 9.5 визначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором.

Цього ж дня відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та отримав кредитну картку: № НОМЕР_4 . Згодом також отримав кредитні картки № НОМЕР_3 та № НОМЕР_2 .

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав також розрахунок заборгованості та виписку про рух коштів.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13.12.2023 року становить 95050,50 грн., в тому числі : 74998,76 грн - заборгованість за тілом кредита; 20051,74 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідач здійснював зняття готівки та розрахунок картою в межах кредитного ліміту, а також частково вносив кошти на картковий рахунок для погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 4ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність`банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно вказав, що заборгованість за тілом кредиту складає 74998,76 грн.

Однак частково стягуючи заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції не врахував таке.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 42,0 % річних.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на погодження сторонами умов договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції не врахував, що з 05.04.2023 року відповідач почав користуватися кредитною карткою та сторони узгодили процентну ставку 42 % відсотків річних для карти Універсальна, яка зазначена у підписаній відповідачем заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 05.04.2023 року.

Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по картковому рахунку позивачем нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі, обумовленому сторонами 05.04.2023 року, а саме 42 % відсотків річних.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, нарахованими за користування кредитними коштами.

Тому з підстав, заявлених у позові, з позичальника підлягають стягненню проценти, які є платою за користування грошима, нараховані за період прострочення сплати кредиту відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит).

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за тілом кредиту не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідно до ч. 1ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом та ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення такої вимоги та стягнення з позичальника заборгованості за простроченими відсотками в сумі 20051,74 грн.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір`розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір`якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Ураховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача та з нього слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір за задоволену позовну вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 511,13 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 766,69 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 626, 628, 633,634, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 374,376,381-384,389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк задовольнити.

Заочне рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 черпвня 2024 року в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення такої вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.) 20051 (двадцять тисяч п`ятдесят одну) грн. 74 коп. заборгованості за кредитним договором за простроченими відсотками станом на 13.12.2023 року.

Достягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 511,13 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 766,69 грн сплаченого судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.