Номер провадження: 22-ц/813/2530/24
Справа № 521/4745/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 521/4745/20

Номер провадження: 22-ц/813/2530/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ступник А.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Мазун І.А. о 10 годині 14 хвилині 22 серпня 2023 року, повний текст рішення складений 01 вересня 2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому первісним позовом, в якому остаточно просить: 1) визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: - квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою - 24,5 кв. м., дійсною вартістю - 1 597 743 грн.; - автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю - 100 200 грн.; - побутову техніку та меблі, які знаходиться у квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , дійсною вартістю - 49 680 грн.; - грошові кошти на депозитних вкладах у відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії Одеське обласне управління AT Ощадбанк м. Одеси за договором № 78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму - 3 362,00 доларів США та за договором № 78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму - 1 050,00 Євро, грошові кошти депозитного вкладу у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за договором SAMDNWFD 001 рахунок № 444 від 18.07.2018 року на суму - 30 000 грн., а всього на суму - 149 235,48 грн.; 2) здійснити поділ майна між колишнім подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : 2.1) Визнати за ОСОБА_1 право власності на: - частину квартири, розташованої за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою - 24,5 кв. м., дійсною вартістю - 1 597 743,00 грн.; - побутову техніку та меблі, які знаходиться у квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , а саме: - на пральну машину «Самсунг», вартістю - 8 000 грн.; - духовку 500 грн.; - пенал кухонний -1 шт. - 1 000 грн.; - ліжко двоспальне 1 000 грн.; - стіл письмовий 1000 грн., на загальну суму - 11 500 грн.; 2.2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості спільного майна подружжя у розмірі - 182 113,60 грн., у тому числі: - 149 235,48 грн. - суми депозитних вкладів у відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії Одеське обласне управління AT Ощадбанк м. Одеси за договором № 78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року та за договором № 78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року; - грошові кошти депозитного вкладу у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» за договором SAMDNWFD 001 рахунок № 444 від 18.07.2018 року; - 32 878,125 грн. - вартості автомобіля Peugeot 206, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 виділити майно, яке знаходиться в квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , а саме: - холодильник «Самсунг», вартістю 8 000 грн.; - телевізор 3 000 грн.; - мікрохвильова піч 1 000 грн.; - пилосос 1 000 грн.; - диван-флай 1 200 грн.; - 2 ліжка полуторних 2 000 грн. (по 10000 грн. кожне); - пенал кухонний 1 000 грн.; - шафа - 3500 грн.; - шафа-купе - 5000 грн.; - кондиціонер 4 000,00 грн.; - праску Tafal Ultraglis, вартістю - 480 грн., всього на суму - 30 180 грн..

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно розташоване у квартирі за адресою - АДРЕСА_1 , а саме: - кухонні меблі; - газову поверхню; - витяжку; - бойлер; на загальну суму - 8 000, грн.. Позивачка також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати (Т. 1, а. с. 1 10, Т. 3 а. с. 55 58).

ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги первісного позову тим, що з 14.02.2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у них народилися діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 року шлюб між ними було розірвано.

У період шлюбу позивачем та відповідачем за рахунок спільних коштів придбано майно, яке є в наявності та підлягає поділу: - квартира за адресою - АДРЕСА_1 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою - 24,5 кв. м., дійсною вартістю - 1 597 743 грн.; - автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; майно яке знаходиться у вищевказаній квартирі, на загальну суму - 49 200 грн.; - депозитні кошти, що знаходяться на рахунках в Банках.

Спірна квартира придбана ними за рахунок кредиту АППБ «Аваль» та Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву за договором № 246/05 від 28.10.2005 року про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. Після закінчення будівництва та на підставі договору про дольову участь у будівництві житла № 16-08/40-03 від 10.08.2005 року, акту прийму-передачі квартири від 23.12.2009 року Одеською міською радою 22 квітня 2010 року було видано Свідоцтво про право власності / НОМЕР_2 / на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 , право власності яку було зареєстровано в реєстрі нерухомого майна 04.06.2010 року, реєстраційний номер 30601767. Зазначена квартира придбана під час шлюбу за рахунок спільних коштів, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Крім того, за час перебування в шлюбі придбано в кредит легковий автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зареєстровано 10.10.2017 року на відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, яким відповідач користується й по сьогодні. Згідно договору № 50/2017 від 02.10.2017 року ОСОБА_2 придбав автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору, вартістю - 100 200 грн.. Згідно умов договору спочатку було сплачено на рахунок продавця 25% вартості автомобіля що становило - 25 050 грн.. Актом приймання передачі транспортного засобу № 5706/17/001633, укладеним між ТОВ «АВТОПРЕСТИЖ ЦЕНТР» та ОСОБА_2 , зазначений автомобіль був переданий покупцеві. Відповідачем отримано Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане ЦЕНТР 5142. Згідно умов договору залишок суми в розмірі - 75 150 грн. покупець зобов`язаний був сплатити рівними сумами по - 3 131,25 грн. протягом 24 місяців - з 25.10.2017 року по 25.09.2019 року. Під час спільного проживання ними було сплачено разом - 25 050 грн., як сума попередньої оплати (квит. від 02.10.2017 року) та - 34 443,75 грн., як сума щомісячних платежів в період з 25.10.2017 року по 25.08.2018 року (11 місяців). Іншу суму в розмірі - 40 706,25 грн. відповідач сплатив самостійно, але в період шлюбу. При цьому позивачка зазначає, що автомобіль є неподільною річчю та знаходиться у користуванні відповідача, а тому вважає, що їй повинна бути виплачена компенсація за її частку вказаного автомобіля.

Всього вартість майна (побутової техніки та меблів), яке знаходиться у спірній квартирі та було придбано спільно у період шлюбу становить - 49 200 грн..

Відповідно до довідки відділення ПАТ КБ «Приватбанк», відповідачем ОСОБА_2 18.07.2018 року було укладено договір SAMDNWFD 001 та відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_4 . Сума депозитного вкладу складає - 30 000 грн., які є спільною власністю подружжя.

Під час спільного проживання відповідач 04.09.2017 року відкрив два депозити у відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії Одеське обласне управління АТ Ощадбанк м. Одеси та уклав Договір № 78220715 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму - 3 362 долара США та Договір № 78221115 (депозитного) вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ» від 04.09.2017 року на суму - 1 050,00 Євро.

Після розлучення сторони по справі не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, у зв`язку із чим ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із даним позовом.

Короткий зміст вимог за зустрічним позовом

У березні 2021 року до суду першої інстанції звернувся ОСОБА_2 із зустрічною позовною заявою, в якій просить: 1) стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, в розмірі - 42 000 грн., залишивши у власності ОСОБА_1 автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску; 2) стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію вартості частини: - шафи-купе п`яти секційної з вбудованими полицями, декоративною полицею, дошка сосна з покриттям; - ліжка 2-во спального з матрацом; - бойлеру «Arison-slim»; - комплекту кухонних меблів, кутовий з верхніми полицями та вбудованою мийкою; - холодильника «Samsung»; - порохотягу «Samsung»; - варочної поверхні «Pyramida», модель PYRAMIDA PFK 604 STX; - програмованої електричної духовки «Pyramida»; - мікрохвильовій печі «Samsung»; - пеналу кухонного (2 шт.); - пральної машини «Samsung»; - кондиціонеру «Олмо», настінного з зовнішнім блоком та пультом ДК; - витяжки кухонної «Pyramida»; - праски Tefal Ultraglis; - столу письмового (2 шт); - швейної машинки Toyota SPA 15 R, білого кольору, всього у розмірі - 41 640 грн., залишивши у власності ОСОБА_1 : - шаф-купе п`яти секційний з вбудованими полицями, декоративною полицею, дошка сосна з покриттям; - ліжко 2-х спальне з матрацом; - бойлер «Arison-slim»; - комплект кухонних меблів, кутовий з верхніми полицями та вбудованою мийкою; - холодильник «Samsung»; - порохотяг «Samsung»; - варочну поверхню «Pyramida»; - програмовану електричну духовку «Pyramida»; - мікрохвильову піч «Samsung»; - пенал кухонний (2 шт.); - пральну машину «Samsung»; - кондиціонер «Олмо», настінний з зовнішнім блоком та пультом ДК; - витяжку кухонну «Pyramida»; - праску Tefal Ultraglis; - стіл письмовий (2 шт.); - швейну машинку Toyota SPA 15 R білого кольору (Т. 2, а. с. 58 61).

ОСОБА_2 в обґрунтування свого зустрічного позову посилається на те, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою з 14.02.2001 року по 25.02.2019 року, що підтверджується рішенням Малиновського районного суду від 23.01.2019 року.

За час шлюбу між ним та відповідачем ними набуто вищевказана побутова техніка та меблі на загальну вартість - 93 360 грн..

Крім того, сторонами було придбано автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, зареєстрований на позивачку 17.09.2011 року, що підтверджується довіреністю від 11.12.2017 року, а також наявною інформацією у регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській області. Ринкова вартість вказаного автомобіля на даний час складає - 84 000 грн..

При цьому, ОСОБА_2 просить залишити у його власності з побутової техніки та меблів: - диван «Флай»; - ліжка дитячі; - шафу; - дитячі меблі с шухлядами; - телевізор «Samsung», на загальну суму - 5 040 грн. з урахуванням того, що цими речами він та діти фактично користуються, так як вони знаходяться у квартирі АДРЕСА_3 , де він проживає з дітьми. Всю іншу побутову техніку та меблі просить залишити у власності позивачки зі сплатою йому компенсації за половину вартості цих речей.

Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторонами не досягнуто, а тому ОСОБА_2 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 - 83 640 грн., яка складається із: - вартості 1/2 частини автомобіля DAEWOO SENS у розмірі - 42 000 грн.; - розміру компенсації вартості побутової техніки та меблів, що залишається у власності позивачки на суму - 41 640 грн..

Позиція сторін в суді першої інстанції

01.06.2020 року до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву від ОСОБА_2 , в якому він просить суд відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі (Т. 1, а. с. 60 64).

Посилається на те, що позивачка приховала, що за період шлюбу ними було придбано автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, який позивачка 11.12.2017 р. передоручила ОСОБА_5 та отримала грошові кошти, якими на власний розсуд розпорядилася. Автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , використовується в інтересах сім`ї та не являється предметом його особистого користування. Щодо депозитів, які він мав у 2017 р., то джерелом їх надходження являється те, що за весь період шлюбного життя йому неодноразово батьки передавали кошти як подарунок, як допомогу для утримання дітей, та так звані кошти «на чорний день» для подальшого догляду за батьками уразі погіршення їхнього здоров`я. Також зазначає, що опис майна та ціни не відповідають дійсності, поділ майна проведений несправедливо, фактично поділене майно не може бути використане особисто ким-небуть з подружжя, не має підстав щодо стягнення грошової компенсації.

28.04.2021 року до суду першої інстанції надійшла відповідь на відзив від адвоката Білана Михайла Олександровича, діючого від імені ОСОБА_1 , в якому представник позивачки просить суд визнати викладені у відзиві відповідача відомості недостовірними та не брати їх до уваги при вирішенні спору (Т. 2, а. с. 76 78).

05.05.2021 року до суду першої інстанції надійшли заперечення на відповідь на відзив від ОСОБА_2 , в якому він заперечує проти викладених у відповіді на відзив обставин, вказує, що вказані відомості є недостовірними та такими, які приховують чи спотворюють дійсний стан справ (Т. 2, а. с. 88 90).

21.11.2022 року до суду першої інстанції надійшов відзив на уточнені позовні вимоги від ОСОБА_2 , в яких він заперечує проти задоволення позову (Т. 3, а. с. 67 67 зворотна сторона).

Процесуальні рішення суду першої інстанції

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою площею - 24,5 кв. м..

Накладено арешт на автомобіль Peugeot 206, 2008 року випуску, білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 .

Зустрічне забезпечення не застосовано (Т. 1, а. с. 215 216).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року задоволено частково вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Визнано спільним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою площею - 24,5 кв. м.;

- автомобіль «Peugeot» 206, 2008 року випуску, білого кольору держ. номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_6 ;

- майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 - побутова техніка та меблі;

- грошові кошти на депозитних рахунках в відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Одеси за договором № 782207 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017 р. на суму - 2 905 долара США та за договором № 78221115 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017 р. на суму - 1 050 Євро, грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD 001 рахунок № 444 від 18.07.2018 р. на суму - 30 000 грн..

Здійснено поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на:

- частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею - 57,6 кв. м., житловою площею - 24,5 кв. м.;

- майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 , а саме - побутову техніку та меблі: - пральну машину «Самсунг»; - духовку; - кухонний пенал; - ліжко двоспальне; - стіл письмовий; швейну машинку Toyota SPA.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 68 519,38 грн. суми депозитних вкладів у відділенні ТВБВ № 10015/0539 філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» м. Одеси за договором № 782207 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017 р., за договором № 78221115 (депозитного вкладу «МІЙ ДЕПОЗИТ») від 04.09.2017 р., грошові кошти депозитного вкладу в відділенні ПАТ «ПриватБанк» за договором SAMDNWFD 001 рахунок № 444 від 18.07.2018 р..

- 32 878,12 грн. вартості автомобіля «Peugeot» 206, 2008 року випуску, білого кольору держ. номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_6 .

ОСОБА_2 виділено майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 , а саме: - холодильник «Самсунг»; - телевізор; - мікрохвильову піч; - пилосос; - диван-флай; - два ліжка полуторних; - пенал кухонний; - шафу; - шафу-купе; - кондиціонер ;- праску Tefal Ultraglis 4- Телевізор «Samsung».

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, яке знаходиться у квартирі АДРЕСА_2 , а саме: - кухонні меблі; - газову поверхню ;- витяжку; - бойлер.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі - 10 384 грн. та витрати на правову допомогу в сумі - 6 000 грн..

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, номер (кузов, рами) НОМЕР_7 у розмірі - 42 000 грн..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі - 420 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (Т. 3, а. с. 109 - 120).

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що усе вищевказане майно та гроші були набуті під час перебування сторін у шлюбі. Стороною відповідача не спростовано презумпцію спільності майна набутого у шлюбі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї грошової компенсації вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску. Просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску у розмірі 42 000 грн.. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити (Т. 3, а. с. 130 132).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що за договором № 50/2017 купівлі-продажу автомобіля від 02.10.2017 року ОСОБА_2 прийняв у власність, бувший в експлуатації автомобіль з можливими дефектами, «Peugeot 206» від ПрАТ «ВФ Україна». Згідно п. 2.5.2. договору 75 % загальної вартості Договору залишаються несплаченими, що становить - 75 150,00 грн., які за умовами договору підлягають сплаті щомісячними платежами. Разом з цим, ОСОБА_2 не доведено, що нею були придбані якісь матеріальні цінності на суму 3 000 доларів США. Сумнівною є роздруківка із відповідного сайту в мережі Інтернет, датована 01.06.2020 року, яку відповідач додав до зустрічної позовної заяви про ринкову вартість автомобіля у розмірі - 84 000 грн.. Судом першої інстанції не було встановлено, за якою саме ціною було здійснено відчуження спірного автомобіля.

Позиція відповідача в апеляційному суді

ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.10.2023року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року залишено без руху (Т. 3, а. с. 143 - 143 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом подано заяву якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.10.2023 року поновлено пропущений строк та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року (Т. 3, а. с. 157 - 158).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2024 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 168 - 168 зворотна сторона).

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Рішення суду першої інстанції просила скасувати в оскарженій частині. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо стягнення вартості ч. спірного атомобіля.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянти посилаються в апеляційних скаргах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2001 р., який було зареєстровано Виконавчим комітетом Чорноморської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 9.

У період шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (т. 1 а. с. 19).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2019 р. шлюб між сторонами було розірвано (т. 1 а. с. 16).

28.10.2005 р. між Одеським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім`я, в особі ОСОБА_2 , було укладено Договір № 246/05 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків. У п. 1.2 відповідного Договору зазначено, що кредит надається згідно з кредитним договором від 22.08.2005р. № 014/0074/74/3345 на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 59,78 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , терміном повернення 10/120 років/місяців (т. 1 а. с. 107-110).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.01.2020 р., ОСОБА_2 являється одноособовим (приватна власність) власником квартири АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 20).

22.04.2010 р. видано виконавчим комітетом Одеської міської ради Свідоцтво на квартиру АДРЕСА_2 , в цілому дійсно належить ОСОБА_7 , на праві приватної власності. Свідоцтво видане на підставі договору про дольову участь у будівництві житла № 1б-08/40-03 від 10.08.2005р., акту прийому-передачі квартири від 23.12.2009 р., що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2010 р. КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» (т. 1 а. с. 21, 22).

У жовтні 2017 року між ПрАТ «ВФ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 50/2017 купівлі-продажу автомобіля Відповідно до п. 1.1. та п. 2.1 ОСОБА_2 було прийнято у власність бувший в експлуатації автомобіль з додатковим обладнанням, з можливими дефектами, Peugeot 2006. Загальна вартість автомобіля становить 100 200 грн.. При цьому було здійснено попередню оплату у розмірі 25 050 грн., а решта суми сплачувалося поетапно шляхом щомісячних платежів з кінцевою датою 25.09.2019 р., право власності на вищезазначений автомобіль ОСОБА_2 зареєстрував 10.10.2017 р. та отримав Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, окрім того реєстраційний номер автомобіля став НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 23 25, 26).

16.08.2009 р. ОСОБА_2 придбав диван «Фрай» 160, тканина головна «Торос» пистачо, подушки Торос Голд, вартістю 3 546 грн., при цьому адреса покупця зазначена: АДРЕСА_5 (т. 1 а. с. 32).

З копій гарантійних талонів вбачається, що було придбано пилосос фірми «Samsung» (дата продажу 15.02.2005 р.), мікрохвильову піч фірми «Samsung», холодильник та пральна машина фірми «Samsung» (дата продажу 26.01.2018 р.), бойлер Asisto (дата продажу 01.02.2010 р.), робоча поверхня (плита) Pyramida (дата продажу 16.05.2011 р.), кухонна витяжка Pyramida (дата продажу 25.10.2010 р.), духова шафа Pyramida (дата продажу 15.11.2012 р.) (т. 1 а. с. 32 зворотна сторона, 33, 34, 35, 36).

Крім того сторонами не заперечувалося що за час шлюбу ними було придбано шафу-купе, ліжко двоспальне, кухонні меблі, пенал кухонний, кондиціонер, праску Tefal Ultraglis, швейну машинку Toyota SPA, стіл письмовий, 2 ліжка полуторних, телевізор Samsung.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 04.06.2020 р. Філія-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» надала суду Договір № 78220715 на вклад «Мій Депозит» на ім`я фізичної особи від 04.09.2017 р. згідно умов якого ОСОБА_2 зробив від свого імені грошовий вклад в розмірі 2 905 дол. США строком 12 місяців з процентною ставкою 4% річних з датою повернення депозиту 04.09.2018 р., а також Договір № 78221115 на вклад «Мій Депозит» на ім`я фізичної особи від 04.09.2017 р. згідно умов якого ОСОБА_2 зробив від свого імені грошовий вклад в розмірі 1 050 Євро строком 12 місяців з процентною ставкою 2,5% річних з датою повернення депозиту 04.09.2018 р. (т. 1 а. с. 115 - 173).

18.07.2018 р. ОСОБА_2 уклав депозитний договір SAMDNWFD001 рахунок № 4444 у АТ КБ «ПриватБанк» на суму 30 000 грн. (т. 2 а. с. 7 - 40).

Відповідно до довіреності від 11.12.2017 р., складеної від імені ОСОБА_1 , яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , на ім`я ОСОБА_5 або ОСОБА_8 , на розпорядження (продажу за ціну та на умовах за їх розсудом, обміну, страхування) та експлуатування з правом тимчасового виїзду за кордон, автомобілем DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску. Тим самим було відчужено відповідний автомобіль без згоди іншого з подружжя (чоловіка ОСОБА_2 ) (т. 1 а. с. 70).

По справі виникли правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна подружжя.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції тільки в частині стягнення з неї грошової компенсації вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску. Тому законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції в оскарженій частині.

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

За правилами ст. 60 Сімейного кодексу майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст. 63 СК дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Конструкція норми ст. 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зі ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Придбавши вказане рухоме та нерухоме майно під час перебування в шлюбі, сторони набули право спільної сумісної власності на спірне майно відповідно до зазначених положень закону.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя передбачені статтею 65 СК України.

Встановлено, що за час шлюбу сторони придбали автомобіль DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, зареєстрований на ОСОБА_1 , що підтверджується довіреністю від 11.12.2017 року, а також наявною інформацією у регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Одеській області.

Відповідно до довіреності від 11.12.2017 р., складеної від імені ОСОБА_1 , яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , на ім`я ОСОБА_5 або ОСОБА_8 , на розпорядження (продажу за ціну та на умовах за їх розсудом, обміну, страхування) та експлуатування з правом тимчасового виїзду за кордон, автомобілем DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску. Тим самим було відчужено відповідний автомобіль без згоди іншого з подружжя (чоловіка ОСОБА_2 ).

Згідно листа РСЦ ГСЦ МВС В Одеській області від 14.05.2021 року за вих. № 31/15-2094 вказаний спірний автомобіль було відчужено на підставі договору купівлі-продажу від 03.01.2018 року (тобто у період шлюбу) громадянину ОСОБА_9 (Т, 2, а. с. 112).

Відповідач ОСОБА_2 , звертаючись до суду із зустрічним позовом, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову компенсацію вартості частини автомобіля DAEWOO SENS, номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, у розмірі - 42 000 грн.. Спірний автомобіль залишити у власності ОСОБА_1 ..

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Колегія суддів виходить з того, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18, Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № № 483/812/19, провадження № 61-20774св19.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання спільних коштів не в інтересах сім`ї повинен бути доведеним відповідними доказами.

Відповідачем ОСОБА_2 не було надано суду доказів на підтвердження того, що кошти після відчуження спірного автомобіля у період шлюбу були використані не в інтересах сім`ї.

Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення компенсації вартості автомобіля «DAEWOO SENS», колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні зазначених вище зустрічних позовних ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості автомобіля «DAEWOO SENS» за вищевказаного обґрунтування.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2023 року в частині задоволення зустрічного позову про стягнення компенсації вартості автомобіля «DAEWOO SENS» скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в частині стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) грошової компенсації вартості частини автомобіля «DAEWOO SENS», номерний знак НОМЕР_5 , 2006 року випуску, номер (кузов, рами) НОМЕР_7 , у розмірі - 42 000 (сорок дві тисячі) грн. 00 коп. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 05 квітня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе