Справа № 564/3621/23
Рядок статзвіту № 61
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя Грипіч Л. А.
з участю секретаря Вознюк Ю. В.
поивач ОСОБА_1 - не з`явилася
представник позивача - адвокат Артерчук Л.В. - не з`явилася
відповідач ОСОБА_2 - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,
ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить встановити факт непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову вказала, що після смерті її чоловіка, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина.
З метою оформлення спадщини після смерті чоловіка, ОСОБА_4 , позивач звернулась до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва на усе спадкове майно тому, що на момент смерті ОСОБА_4 з ним проживали дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 , який у розумінні ст.1268 ЦК України відноситься до категорії спадкоємців, які прийняли спадщину.
Вказує, що син ОСОБА_2 приблизно з 1989 року проживає в росії та не проживав з ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 . У зв`язку з цим нотаріусом рекомендовано звернутися до суду з питанням встановлення факту непроживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення по справі.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , 1943 р.н., що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28.02.2013, виданим виконавчим комітетом Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області.
Встановлено також, що ОСОБА_3 є дружиною спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_2 від 22.09.1967, виданим виконавчим комітетом Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області.
Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , який належить спадкодавцю згідно виписки з погосподарської книги № 220 від 15.09.2022, виданої Малостидинським старостинським округом № 6 виконавчого комітету Костопільської міської ради, технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений станом на 24.07.2020 (інвентаризаційна справа № 140 ФОП ОСОБА_5 ); на земельні ділянки площею 3,23 га та 2,24 га для ведення особистого селянського господарства на території колишньої Малостидинської сільської ради Костопільського району Рівненської області згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія РВ № 005272 та РВ №014902, видані Костопільською РДА та зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів за № 624 та № 76.
Згідно довідки Малостидинського старостинського округу № 6 виконавчого комітету Костопільської міської ради виконавчого комітету Костопільської міської ради № 238 від 15.09.2023 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті дійсно був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . З ним на день смерті були зареєстровані ОСОБА_3 дружина,1949 р.н., ОСОБА_2 син 1968 р.н.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Судом встановлено, що 26 вересня 2023 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Семенюк С.І. з питань оформлення спадщини. Листом нотаріуса № 46/01-16 від 26.09.2023 їй було роз`яснено, що вона дійсно є спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 74085183 від 25.09.2023. З довідки Малостидинського старостинського округу від 15.09.2023 № 238 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 з ним проживали дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Зі слів позивача син спадкодавця постійно проживає в російській федерації. Рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту, що син спадкодавця ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживав із померлим ОСОБА_4 , а тому не відноситься до категорії спадкоємців, які прийняли спадщину у розумінні статті 1268 ЦК України.
Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Відповідно до пленуму Верховного Суду України в п. 3, 23 Постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК.
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Державна реєстрація особи у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за адресою реєстрації.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Положеннями ч.ч. 1,6 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.
Із аналізу наведених норм права можна зробити висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Позивач проживала та була зареєстрована зі своєю сім`єю за адресою АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 не проживав з спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , бо орієнтовно з 1989 року проживає в російській федерації, що підтверджується довідкою Малостидинського старостинського округу № 6 виконавчого комітету Костопільської міської ради виконавчого комітету Костопільської міської ради № 239 від 15.09.2023, довідкою ООО «Портланд» № 27 від 11.03.2019 про те, що ОСОБА_2 працює в ООО «Портланд» м.Алушта Республіка Крим з 09 березня 2011 року, паспортом виданим ОСОБА_2 14.06.2013 РФ, у якому також є відмітка про реєстрацію його місця проживання в м.Москва з 17.09.1998.
Таким чином оскільки, відповідач ОСОБА_2 , будучи зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично з 1989 року там не проживав, і як наслідок на день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживав за зазначеною адресою, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_3 про встановлення факту непроживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 81, 141, 142, 258, 264,265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту непроживання відповідача із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.
Встановити факт непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Костопільським районний судом за письмовою заявою відповідача, шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущенного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (жителька АДРЕСА_1 ), ІПН НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Повне рішення складено
17 січня 2024 року.
СуддяЛ. А. Грипіч