Ухвала

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 131/746/23

провадження № 61-4657ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Жорнище» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати договір оренди землі від 06 грудня 2016 року № 1130, укладений між нею та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,0749 га, кадастровий номер :01:000:0385, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області та розірвати договір оренди від 06 грудня 2016 року № 1131, укладений між нею та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8397 га, кадастровий номер :03:000:0288, яка розташована на території Іллінецької міської ради (раніше - Жорницької сільської ради) Вінницької області.

Іллінецький районний суд Вінницької області рішенням від 04 грудня 2023 року позов задовольнив. Розірвав договір оренди землі від 06 грудня 2016 року № 1130, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 2,0749 га, кадастровий номер :01:000:0385, яка розташована на території Іллінецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше - Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області). Розірвав договір оренди землі від 06 грудня 2016 року № 1131, укладений між ОСОБА_1 та ПрАТ «Жорнище» щодо оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,8397 га, кадастровий номер :03:000:0288, яка розташована на території Іллінецької об`єднаної територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше - Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області). Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Вінницький апеляційний суд постановою від 28 лютого 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «Жорнище» залишив без задоволення, а рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року - без змін.

28 березня 2024 року ПрАТ «Жорнище» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховним Судом враховано, що рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах: визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України; визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.

Судами попередніх інстанцій установлено, що орендна плата згідно зі спірним договором оренди землі від 06 грудня 2016 року № 1130 становить 3 015,87 грн на рік, що складає 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 2,0749 га, кадастровий номер :01:000:0385 (60 317,28 грн). Договір оренди землі був укладений строком на 10 років. Розмір орендної плати за три роки становитиме 9 047,61 грн.

Орендна плата згідно зі спірним договором оренди землі від 06 грудня 2016 року № 1131 становить 1 206,11 грн на рік, що складає 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,8397 га, кадастровий номер :03:000:0288 (24 122,29 грн). Договір оренди землі був укладений строком на 25 років. Розмір орендної плати за три роки становитиме 3 618,33 грн.

Отже, ціна позову у цій справі з урахуванням пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Жорнище» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 грудня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Жорнище» про розірвання договорів оренди землі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов