КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1083/2024
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 квітня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Новака Р.В. в м. Київ 24 серпня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, 3 % річних,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року позивач ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 16043,32 грн. основного боргу, 6411 грн. втрат від інфляційних процесів, 1658,01 грн. як 3 % річних, а всього 24113,04 грн., покласти на відповідача судові витрати.

Заявлені вимоги мотивував тим, що предметом діяльності товариства є надання житлово-комунальних послуг фізичним та юридичним особам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку в складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою АДРЕСА_1 .

Одна з квартир даного житловому комплексу АДРЕСА_2 на праві власності належить ОСОБА_1 , з яким 02 січня 2008 року позивачем було укладено договір № 303 а-Б «Про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території», у якого станом на 01 жовтня 2022 року виникла заборгованість за отримані послуги перед позивачем на загальну суму 16043,32 грн. за період з 01 липня 2020 року по 01 жовтня 2022 року. Користуючись всіма зручностями, відповідач відмовлявся приймати участь в утриманні будинку, інженерно-технічного обладнання та прибудинкової території, оплати отриманих комунальних послуг.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року № 757/41431/20-ц, яке набрало законної сили, з відповідача стягнуто відповідні кошти за попередній період. Згідно з наявними матеріалами, у спірний період відповідач не укладав самостійно договори з постачальниками житлово-комунальних послуг для себе особисто з іншими юридичними чи фізичними особами, а єдиним постачальником комунальних послуг по утриманню будинку, його інженерно-технічного обладнання, прибудинкової території, вивезенням побутових відходів є саме позивач.

Повідомляв, що відповідно до змін, внесених до ЄДРПОУ 17 травня 2016 року, ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» було перейменовано в ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро», в подальшому реєстраційні дії визнані незаконними та скасовані, назву змінено на попередню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» 16043,32 грн. основного боргу, 6411,71 грн. втрат від інфляційних процесів, 1658,01 грн. 3 % річних,витрати з оплати судового збору 1300 грн., а також 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що в мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про здійснення позивачем діяльності з управління багатоквартирним будинком та надання позивачем у спірний період послуг, що суд першої інстанції встановив на підставі обставин, встановлених постановою Київського апеляційного суду в справі за аналогічним позовом ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» до іншої фізичної особи. Отже, суд безпідставно звільнив позивача від обов`язку доказування факту здійснення ним управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 у спірний період та понесення ним витрат на управління багатоквартирним будинком, адже обставини, встановлені в мотивувальній частині постанови Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в справі № 757/61433/19-ц, не мають преюдиціальної сили для розгляду цієї справи, стосуються іншого будинку та іншого відповідача.

Наголошував, що факт надання позивачем послуг в будинку АДРЕСА_1 має підтверджуватися первинними документами, а оскаржуване судове рішення не містить аналізу доказів, які підтверджують надання позивачем послуг в даному будинку у спірний період. Відсутність посилання на ці докази вказує на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Оскільки матеріали справи не містять первинних документів, які підтверджують утримання позивачем будинку № 32-б, відповідно матеріали справи не містять доказів надання відповідачу послуг в рамках договору, що є предметом цієї справи.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, інших процесуальних заявах, не були досліджені судом першої інстанції і не взяті ним до уваги.

Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження надання позивачем в період з липня 2020 року по жовтень 2022 року житлово-комунальних послуг, відтак у суду першої інстанції не було правових підстав встановлювати факт надання позивачем цих послуг в об`ємі, зазначеному в довідці позивача про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг.

Вказував, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимогу про стягнення з нього вартості послуг з централізованого опалення квартири № 303 а за відсутності в матеріалах справи доказів того, що квартира приєднана до системи опалення житлового будинку. Він ніколи не був споживачем комунальних послуг з централізованого опалення, про що повідомив суду у відзиві на позов. На підтвердження цих обставин ним надано копію інвестиційного договору № 87-И від 06 січня 2006 року та додаток № 2 до нього, в якому зазначено, що квартиру придбано без підключення до будинкової системи опалення. Оскільки він не забезпечував свою квартиру опаленням самостійно і не передавав ці роботи по акту генпідрядної організації для підключення до будинкової системи опалення, то ніколи не був споживачем відповідних комунальних послуг.

Зазначив, що мотивувальна частина рішення не містить посилань на докази, за якими суд першої інстанції встановив обґрунтованість тарифів, які були використані позивачем при здійсненні розрахунку вартості житлово-комунальних послуг. До предмета доказування мала увійти перевірка судом правильності нарахування вартості житлово-комунальних послуг за наслідками дослідження умов договору № 303а-Б про надання комунальних послуг від 02 січня 2008 року як джерела інформації про вартість житлово-комунальних послуг. Рішення суду не містить мотивованої оцінки умов договору, зокрема ст. 3, яка визначає порядок розрахунків, ціни та тарифи, що має містить обґрунтоване судове рішення. Пунктом 3.2 договору визначено, що вартість послуг, надання яких входить до договірних зобов`язань позивача, розраховується щомісяця згідно даних фактичного споживання, наданих за договором послуг та діючого кошторису цін (тарифів), розрахункової частки участі у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території, які наведені в додатку № 1 до договору.

Вказував, що трактує цю умову як таку, що позивач має право на оплату фактично наданих ним житлово-комунальних послуг за цінами, зазначеними у додатку № 1 до договору. Зміни в ціні послуг за договором, спричинені законодавчим переглядом тарифів та цін, згідно п. 3.3 договору, позивач зобов`язаний доводити до відома відповідача шляхом їх відображення в додатку № 1 до договору. А це означає, що розрахунок вартості послуг, за умовами встановлення факту надання їх позивачем відповідачу на умовах договору здійснюється за тарифами, зазначеними в додатку № 1 до договору, а вартість послуг за договором підлягає змін з моменту підписання сторонами договору нової редакції додатку № 1 до договору. Однак додатків, які б змінювали тарифи, встановлені додатком № 1 від 02 січня 2008 року, матеріали справи не містять.

Зауважував, що всі заочні рішення суду першої інстанції про стягнення з нього заборгованості за житлово-комунальні послуги були ним оскаржені, про що він повідомляв суд першої інстанції у процесуальних заявах, і на сьогодні заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року вже скасовано ухвалою від 28 листопада 2023 року.

Вважав, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги про стягнення з нього витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., оскільки матеріали справи не містять документів, які підтверджують оплату вартості цієї допомоги на умовах, викладених в договорі про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2022 року.

Звертав увагу, що суд першої інстанції в резолютивній частині рішення зазначив місцем його проживання АДРЕСА_4 , що ніколи не було його місцем проживання, з 17 березня 1990 року місце його проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_5 .

Повідомляв про судові витрати, які очікує понести в зв`язку з розглядом цієї апеляційної скарги, в розмірі 22000 грн.

Від позивача ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в суді апеляційної інстанції на правничу допомогу 12000 грн.

Вказував, що відповідач отримував та отримує належної якості, своєчасно та в повному обсязі відповідні житлово-комунальні послуги від позивача, ніколи не оскаржував їх відповідні нарахування та вартість у встановленому порядку. Відповідач періодично оплачував житлово-комунальні послуги по наданих йому позивачем рахунках, але оплату проводив несвоєчасно, періодично, що спричинило наявність заборгованості. Факт надання позивачем житлових послуг з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 неодноразово був встановлений Печерським районним судом м. Києва в справах, сторонами в яких були ОСОБА_1 та ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32», а також підтверджується укладеним 02 січня 2008 року між сторонами договором № 303а-Б про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території. Позивач має відповідні договори з Київводоканалом, Київенерго, Нафтогазом України та іншими виробниками послуг, зокрема з водо- та електропостачання, вивозу сміття, закупівлі газу, на виробництво і постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання на котельній та теплопунктах, що перебувають в його управлінні. Лише позивач надає вказані послуги безпосередньо до квартир будинків, що також перебувають на обслуговуванні ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32». Факт здійснення позивачем діяльності з управління багатоквартирним будинком та надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а також факт наявності заборгованості відповідача за отримані житлово-комунальні послуги та її розмір підтверджується належними та допустимими доказами, наданими до позову.

Стверджував про неправдивість аргументів відповідача про те, що він ніколи не був споживачем комунальних послуг з централізованого опалення, оскільки спірний будинок був прийнятий в експлуатацію в установленому порядку, що підтверджується, зокрема, Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 22 грудня 2006 року та присвоєнням поштової адреси. Крім того, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла. Також матеріали справи не містять доказів того, що в порушення вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, у якому розташована квартира відповідача, відбулося без підключення такої квартири до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Крім того, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2024 року № 757/41431/20-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЖЕП «Щорса, 32» заборгованість за житлово-комунальні послуги, в тому числі з оплати централізованого опалення та гарячого водопостачання з вересня 2017 року по липень 2020 року. З даним рішенням відповідач погодився та не оскаржував його в апеляційному порядку.

Зазначив, що неузгодження між сторонами умов та тарифів в додатку № 1 до укладеного договору свідчить про неналежне виконання сторонами свого обов`язку, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та його складових, однак відсутність домовленості сторін про зміну тарифів, при тому, що такі тарифи змінювались відповідно до рішень органів місцевого самоврядування, не звільняє власника від сплати комунальних послуг, які належним чином надавались позивачем за новими тарифами та у повному обсязі використовувались відповідачем.

Щодо стягнення судових витрат по справі, повідомляв апеляційний суд про орієнтовний розмір правничої допомоги по даній справі в розмірі 22000 грн., докази витрат на яку будуть ним подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

До відзиву на апеляційну скаргу додано копію акту про обсяг наданої правничої допомоги за договором від 01 жовтня 2022 року, складеного 21 лютого 2024 року, згідно якого виконавець відповідно до п. 1.1. та п. 5.1. договору про надання правничої допомоги станом на день підписання даного акту надав клієнту наступну професійну правничу допомогу, вартість якої становить 12000 грн., а саме складено відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року № 757/30078/22-ц, витрачений час 10 годин, загальна вартість 12000 грн. Підписанням даного акту клієнт підтверджує, що не має претензій до виконавця щодо якості, вартості та строків наданої правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позов ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат і трьох відсотків річних, суд першої інстанції виходив із того, що 02 січня 2008 року позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , було укладено договір № 303а-б про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території. В зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 16043,32 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ ЖЕП «Щорса, 32», а також інфляційні втрати 6411,71 грн. та 3 % річних в розмірі 1658,01 грн. за прострочення грошового зобов`язання, всього 24113,04 грн.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 06 січня 2006 року ОСОБА_1 уклав з ЗАТ ЖБК «Митець» інвестиційний договір № 87-И, за умовами якого інвестор має право, згідно розміру внесених інвестицій, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 164 - 165).

Згідно додатку № 2 до інвестиційного договору, яким є зобов`язання інвестора до договору № 87-И від 06 січня 2006 року, опалення - виконується інвестором самостійно і передається по акту генпідрядної організації для підключення до домової системи опалення до 30 листопада 2006 року (а. с. 166).

На а. с. 49 знаходиться копія акту прийому-передачі від 01 лютого 2007 року, укладеного ЗАТ ЖБК «Митець» та ОСОБА_1 про те, що товариство виконало перед інвестором у повному обсязі послуги, передбачені умовами інвестиційного договору № 87-И від 06 січня 2006 року та угоди про зміну сторони в інвестиційному договорі № 87-И від 14 грудня 2006 року, а саме товариство здійснило фінансування будівництва житлового будинку та передало у власність інвестора, що сплатив 100 % вартості, квартиру АДРЕСА_2 . Квартира побудована згідно до існування будівельних норм і інвестиційного договору.

Згідно свідоцтва про право власності від 23 травня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчим органом Київської міської ради (КМДА), ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а. с. 12).

Місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою АДРЕСА_7 з 17 березня 1990 року (а. с. 163).

Згідно витягу з української аналітичної онлайн-системи для бізнесової аналітики, конкурентної розвідки та перевірки контрагентів YouControl щодо ТОВ ЖЕП «Щорса, 32», видами діяльності даної юридичної особи є: інші види діяльності із прибирання, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, передача електроенергії, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, забір, очищення та постачання води (а. с. 63 - 64).

02 січня 2008 року ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» та ОСОБА_1 уклали договір № 303а-Б «Про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території», згідно ст. 1 даного договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання розташованого в АДРЕСА_2 житлового будинку та прибудинкової території, комунальних та інших послуг, а власником своєчасної оплати цих послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, передбачених договором (а. с. 43 - 46).

Згідно п. 2.1 договору виконавець зобов`язується здійснювати обслуговування та поточний ремонт житлового будинку, забезпечувати роботу технічного обладнання та інженерних мереж, комунікацій відповідно до технічних вимог законодавства, забезпечувати надання комунальних та інших послуг мешканцям житлового будинку, включаючи систематичне водо-, електро-, теплопостачання та водовідведення згідно діючих стандартів, норм; санітарне обслуговування загальних та допоміжних приміщень житлового будинку, прибудинкової території, утримання допоміжних приміщень житлового будинку в належному стані, прибирання, вивезення відходів та побутового сміття, освітлення прибудинкової території, місць загального користування, сходових кліток, інших допоміжних приміщень, виконання протипожежних заходів, обслуговування та утримання ліфтів із залученням спеціалістів відповідних служб (здавачів послуг), збереження зелених насаджень та малих архітектурних форм, які входять до складу проекту, обслуговування прибудинкової території; своєчасно проводити підготовку житлового будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно п. 2.3 договору власник зобов`язується не пізніше 15 числа наступного місяця вносити плату на рахунок виконавця за санітарне та технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені цим договором.

Згідно п. 2.6.2 договору виконавець має право стягувати прострочену заборгованість по платежах, а в разі виникнення заборгованості більше трьох місяців і відсутності коштів у власника, порушувати в судовому порядку питання про погашення заборгованості.

Згідно п. 3.2 договору вартість послуг, надання яких входить до договірних зобов`язань виконавця, розраховується щомісяця згідно даних фактичного споживання, наданих за договором послуг та діючого кошторису цін (тарифів), розрахункової частки участі власника у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території, які наведені в додатку № 1 до договору. Зміни в ціні послуг за договором, спричинені законодавчим переглядом тарифів та цін, підлягають відображенню в додатку № 1 до договору, що складає невід`ємну частину договору.

Додатком до договору № 303а-Б «Про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території» від 02 січня 2008 року є тарифи на обслуговування будинку, комунальні та інші послуги, зокрема: плата за утримання будинку та прибудинкової території - 1,10 грн. за 1 кв.м. загальної площі, опалення - 1,60 грн. за 1 кв.м. опалювальної площі, холодне водопостачання та водовідведення - 1,48 грн. за 1 куб.м. згідно показників лічильника, гаряче водопостачання та водовідведення - 7,38 грн. за 1 куб.м. згідно показників лічильника (а. с. 101).

Рішенням Київської міської ради від 03 вересня 2015 року № 944/1808, копія якого знаходиться на а. с. 70 - 71, вул. Щорса перейменовано на вул. Є.Коновальця .

На а. с. 13 знаходиться довідка ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» від 13 жовтня 2022 року № 135, складена про те, що станом на 01 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , який є власником квартири АДРЕСА_2 , в секції (будинку) 32-б загальною площею 52,70 кв.м., що належить йому на праві приватної власності, має заборгованість перед ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 24113,04 грн., з них 16043,32 грн. основний борг, 6411,71 грн. втрат від інфляції, 1658,01 грн. - 3 % річних.

На а. с. 14 знаходиться складений ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» розрахунок заборгованості за період з 31 серпня 2020 року по 30 вересня 2022 року за житлово-комунальні послуги.

На а. с. 15 знаходиться довідка на ім`я ОСОБА_1 про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з серпня 2020 року по 30 вересня 2022 року.

На а. с. 16 - 41 знаходяться копії рахунків на оплату житлово-комунальних послуг, сформованих ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» за адресою АДРЕСА_2 .

04 жовтня 2022 року ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» направило претензію на ім`я ОСОБА_1 щодо сплати заборгованості в розмірі 16043,22 грн. (а. с. 50 - 51).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Крім того, до відзиву на апеляційну скаргу позивачем надано нові докази, зокрема копію акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 22 грудня 2006 року (1 черга забудови, блоки «А», «А/Б»), копію розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації № 270 від 15 березня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з викладеного, оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки позивачем не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, не заявлено клопотання про поновлення строку для подання доказів та про приєднання нових доказів, за наведених обставин та згідно вимог ст. 367 ЦПК України апеляційний суд не вбачає підстав для прийняття нових доказів та надання їм оцінки.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначають основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно з п. 5, 12 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом статті 13 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 68 ЖК України, споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

При цьому, відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №916/3566/13.

Отже, обов`язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений положеннями статті 322 ЦК України, а також окремими нормами спеціального законодавства, а саме Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що хоча у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Суд першої інстанції вірно визначився з тим, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання управителем багатоквартирного будинку та виконавцем комунальної послуги (позивачем) житлово-комунальних послуг особі, яка є їх споживачем (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. З урахуванням наведеного, встановленню підлягає факт надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачу, об`єм наданих позивачем послуг та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» посилався на те, що предметом діяльності товариства є надання житлово-комунальних послуг фізичним та юридичним особам з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку в складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції послався на обставини, встановлені постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року в справі № 757/61433/19-ц, які не мають преюдиціальної сили для розгляду цієї справи, оскільки стосуються іншого будинку та іншого відповідача, безпідставно звільнивши позивача від обов`язку доказування факту здійснення ним управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 у спірний період та понесення ним витрат на управління багатоквартирним будинком.

Частиною 5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Так, судом першої інстанції встановлено, що Київським апеляційним судом по справі № 757/61433/19-ц за аналогічним позовом ТОВ «ЖЕП «Щорса 32» до іншої фізичної особи, в своїй постанові від 01 вересня 2020 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги, встановлено, що позивач ТОВ «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» з 21 серпня 2003 року по теперішній час надає фізичним та юридичним особам житлово-комунальні послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виробництво та постачання теплової енергії у житловому будинку у складі окремих житлових секцій з підземною автостоянкою і вбудованими приміщеннями соціальної сфери за адресою: АДРЕСА_1 і надає житлово-комунальні та інші послуги у вказаному будинку, а також послуги з утримання підземної автостоянки за вказаною адресою, що підтверджується витягом з Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 22 грудня 2006 року (перша черга забудови, блоки «А», «А/Б»), 17 січня 2007 року за № 016, зареєстрованого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва; витягом з Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 28 вересня 2006 року (друга черга забудови, другий пусковий комплекс), 14 листопада 2006 року за № 441, зареєстрованого Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва.

Відповідачем дані обставини в порядку ч. 5 ст. 82 ЦПК України не спростовані.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що в постанові апеляційного суду в справі № 757/61433/19-ц предметом позову є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавалися за іншою адресою АДРЕСА_1 (а не 32-б), з огляду на те, що розбіжність в даному випадку полягає лише в номерах корпусів будинку, спільним номером яких є 32.

Крім того, апеляційний суд враховує, що факт надання позивачем житлових послуг з утримання житлового будинку АДРЕСА_1 підтверджується укладеним 02 січня 2008 року ТОВ «ЖЕП «Щорса 32» та ОСОБА_1 договором № 303а-Б «Про надання комунальних послуг та участь у витратах на утримання житлового будинку та прибудинкової території», яким визначено права та обов`язки сторін, зокрема, власник ОСОБА_1 зобов`язався не пізніше 15 числа наступного місяця вносити плату на рахунок виконавця за санітарне та технічне обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальні та інші послуги, передбачені цим договором.

На підтвердження розміру наданих відповідачу житлово-комунальних послуг позивачем було додано до позовної заяви довідку про нарахування та оплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період 01 липня 2020 року по 01 жовтня 2022 року, яка містить у собі назви послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, інформацію про ціни/тарифи. До заборгованості за житлово-комунальні послуги позивачем включено вартість послуг з вивезення твердих побутових відходів; з вивезення великогабаритних відходів; з централізованого опалення місць загального користування; з обслуговування вузлів комерційного обліку; з утримання будинку АДРЕСА_1 та прибудинкової території. Плата за житлово-комунальні послуги нарахована щомісячно на підставі затверджених у встановленому порядку цін/тарифів з урахуванням показників приладів обліку або по затвердженим нормам споживання.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 01 серпня 2017 року № 932 встановлено Тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами, де конкретно наявні позиції по ТОВ «ЖЕП «Щорса 32» (раніше ТОВ «Об`єднання мешканців «Прозоро») з зазначенням будинків, розташованих по АДРЕСА_1 (32а, 32б, 32в, 32г).

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 04 травня 2017 року № 524 встановлено тарифи на теплову енергію, виробництво теплової енергії, постачання теплової енергії, послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води та вартості витрат з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 квітня 2015 року № 442 затверджено тарифи на послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів судом першої інстанції встановлено, що відповідач має заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 16043,32 грн, надані позивачем розрахунки останнім спростовано не було, не надано будь-яких доказів про виконання належним чином покладеного на нього обов`язку з утримання нерухомого майна, а саме сплати за спожиті житлово-комунальні послуги, чи неналежну якість надання позивачем цих послуг.

Відтак, доводи апеляційної скарги, що у суду першої інстанції не було правових підстав встановлювати факт надання позивачем цих послуг в об`ємі, зазначеному в довідці позивача про нарахування та сплату послуг за утримання житла та комунальних послуг, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Апеляційний суд не погоджується з помилковими доводами апеляційної скарги, що розрахунок вартості послуг, за умовами встановлення факту надання їх позивачем відповідачу на умовах договору, повинен був здійснюватися за тарифами, зазначеними в додатку № 1 до договору, а вартість послуг за договором підлягає змін з моменту підписання сторонами договору нової редакції додатку № 1 до договору, однак додатків, які б змінювали тарифи, встановлені додатком № 1 від 02 січня 2008 року, матеріали справи не містять.

В даному випадку апеляційний суд виходить з того, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком, а не правом сторін, з огляду на те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, відсутність оновленого додатку № 1 до договору щодо зміни тарифів сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати житлово-комунальних послуг, за діючими, на момент надання таких послуг, тарифами.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, Верховного Суду від 12 грудня 2022 року в справі № 757/57731/18, від 10 жовтня 2023 року в справі № 339/221/20, від 07 лютого 2024 року в справі № 372/2236/21.

Отже, неузгодження між сторонами умов та тарифів в додатку № 1 до укладеного договору, при тому, що такі тарифи змінювались відповідно до рішень органів місцевого самоврядування, не звільняє власника від сплати комунальних послуг, які належним чином надавались позивачем за новими тарифами та у повному обсязі використовувались відповідачем.

Відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача нарахованої заборгованості станом на 01 жовтня 2022 року у розмірі 16043,32 грн. є обґрунтованими.

Апеляційний суд не приймає необґрунтовані доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимогу про стягнення з нього вартості послуг з централізованого опалення квартири № 303 а за відсутності в матеріалах справи доказів того, що квартира приєднана до системи опалення житлового будинку, з посиланням на копію інвестиційного договору № 87-И від 06 січня 2006 року та додаток № 2 до нього, в якому передбачено, що опалення виконується інвестором самостійно і передається по акту генпідрядної організації для підключення до домової системи опалення до 30 листопада 2006 року (а. с. 166).

Апеляційний суд враховує, що матеріали справи не містять доказів того, що в порушення вимог Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, чинного станом на час виникнення спірних правовідносин, прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку, у якому розташована квартира відповідача, відбулося без підключення такої квартири до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.

Апеляційний суд враховує, що згідно акту прийому-передачі від 01 лютого 2007 року, укладеного ЗАТ ЖБК «Митець» та ОСОБА_1 , квартира побудована згідно до існуючих будівельних норм.

Також матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Крім основної суми боргу позивач також просив стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №14-446цс18.

З огляду на наявність у відповідача невиконаного зобов`язання щодо сплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг в сумі 16043,32 грн. та враховуючи вимоги частини другої статті 625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, і апеляційна скарга не містить заперечень проти висновків суду в цій частині.

Доводи апеляційної скарги, що заочні рішення суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуг, на які посилався позивач в процесуальних заявах до суду, були ним оскаржені і наразі перебувають в провадженні апеляційного суду, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в даній справі та відхиляються апеляційним судом.

Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача в розмірі 3000 грн., не маючи в справі доказів на підтвердження оплати позивачем вартості правничої допомоги на умовах, викладених у договорі про надання правничої допомоги від 01 жовтня 2022 року, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною.

01 жовтня 2022 року ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» уклало з адвокатським об`єднанням «Міжнародна адвокатська група» договір про надання правничої допомоги, предметом якого є вивчення матеріалів по кредиторській заборгованості ОСОБА_1 , який проживає в квартирі АДРЕСА_2 перед ТОВ ЖЕП «Щорса, 32», за надані житлово-комунальні послуги, вивчення судової практики з питання стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, складання позовної заяви ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3 % річних, підготовка розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги ОСОБА_1 , втрат від інфляції та розрахунку 3 % річних, що є додатком до позовної заяви ТОВ ЖЕП «Щорса, 32», представництво інтересів ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» в Печерському районному суді м. Києва, Київському апеляційному суді при розгляді цивільної справи за позовом ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, втрат від інфляційних процесів та 3 % річних, підготовка процесуальних документів по справі, заяв по суті спору у відповідності до вимог цивільно-процесуального законодавства в інтересах клієнта, в тому числі підготовка відзиву на апеляційну скаргу, складання апеляційної скарги та інші правничі послуги (а. с. 66 - 67).

Згідно п. 5 договору, сторони домовились, що розмір винагороди виконавця за надання правничої допомоги відповідно до п. 1.1. даного договору становить 1200 грн. за одну годину надання правничої допомоги виконавцем. Сума винагороди виконавця, зазначена у п. 5.1 договору, розраховується відповідно до вартості однієї години та загальної кількості часу, витраченого виконавцем у зв`язку з наданням правничої допомоги відповідно до цього договору. Загальна вартість наданої правничої допомоги зазначається виконавцем в акті про обсяг наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правничої допомоги, кількість витраченого виконавцем часу на надання правничої допомоги та вартість правничої допомоги.

Згідно акту про обсяг наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги, складеного 13 жовтня 2022 року ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» та адвокатським об`єднанням «Міжнародна адвокатська група», виконавець відповідно до п. 1.1. та п. 5.1. договору про надання правничої допомоги станом на день підписання даного акту надав клієнту наступну професійну правничу допомогу, вартість якої становить 9600 грн., а саме надання консультації щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 - 1 година, вартість 1200 грн., збір та пошук необхідних документів по кредиторській заборгованості ОСОБА_1 , кв. АДРЕСА_2 перед ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» за надані житлово-комунальні послуги, здійснення аналізу та вивчення вказаних документів, підготовка плану дій щодо стягнення заборгованості в судовому порядку - 2 години, 2400 грн., підготовка до Печерського районного суду м. Києва позовної заяви ТОВ ЖЕП «Щорса, 32» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підготовка додатків до позову згідно переліку позовної заяви - 5 годин, 6000 грн. (а. с. 73).

Суд першої інстанції правомірно встановив реальність надання правничої допомоги та фактичне понесення позивачем витрат на правничу допомогу, обґрунтованість розміру понесених витрат на правничу допомогу, урахував складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та зменшив розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн. із заявлених позивачем до стягнення 9600 грн.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції зазначив місцем проживання відповідача АДРЕСА_4 , яка ніколи не була адресою його місця проживання, оскільки з 17 березня 1990 року він зареєстрований за адресою АДРЕСА_7 , жодним чином не впливають на правильність рішення суду по суті спору та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної оцінки судом, і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, оскільки заяви про зменшення судових витрат згідно ст. 137 ЦПК України від відповідача не надійшло, апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 12000 грн. на правничу допомогу, понесені ним за подання відзиву на апеляційну скаргу, розмір і факт надання яких підтверджено доданою до відзиву копією акту про обсяг наданої правничої допомоги за договором від 01 жовтня 2022 року, складеного 21 лютого 2024 року.

Керуючись ст. 367, 375, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_7 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Щорса, 32» (м. Київ вул. Є.Коновальця 32-а приміщення 96 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.