Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9328/23
Провадження № 2/711/154/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 січня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі: головуючого судді Скляренко В.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» адвокат Руденко К.В., який діє на підставі довіреності від 03.07.2023р., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором №2723161 від 22.12.2021р. в розмірі 76 653 грн., а також судовий збір у справі у розмірі 2684 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 22.12.2021р. між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Договір №2723161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредитні кошти в розмірі 15 000 грн. строком на 360 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Такий кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи та підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до Договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023 року, укладеного між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», первісний кредитор (ТзОВ «Лінеура Україна») відступив право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №2723161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту новому кредитору ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №28/06/23 від 28.06.2023р. позивач ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набув право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за Договором №2723161 від 22.12.2021р. в сумі 76 653 грн., з яких: 15 000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 61 653 грн. заборгованість за відсотками.
Оскільки відповідачка ОСОБА_1 не виконала своїх грошових зобов`язань з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Від відповідачки заперечень проти позову не надходило.
18.12.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.12.2023 року задоволено клопотання представника позивача - ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фананс» адвоката Руденка К.В. про витребування доказів: витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну карту № НОМЕР_1 ; зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» надати суду виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за період з 22.12.2021 року по 27.12.2021 року із зображенням часу зарахування коштів.
16.01.2023 року від АТ КБ «Приватбанк» на адресу суду надійшла письмова відповідь про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку дійсно емітовано карту № НОМЕР_3 ІВАN НОМЕР_4 , а також виписка по рахунку № НОМЕР_3 ІВАN НОМЕР_4 за період з 22.12.2021р. по 27.12.2021р.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак 15.01.2024р. представник позивача Руденко К.В., який діє на підставі Договору №03/07/2023 від 03.07.2023р. про надання юридичних послуг та довіреності від 03.07.2023р., подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», в якому також зазначено, що представник позивача підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду.
Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилася в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Судове засідання з розгляду справи було призначене на 15.01.2024р., проте, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи судове засідання з розгляду справи не проводилось, а розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ч. 13 ст. 7, ч. 9 ст. 10, ст. 11, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, внаслідок чого на підставі ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення у його вступній частині зазначено не дату судового засідання, на яку було призначено судовий розгляд (15.01.2024), а дату складання повного тексту рішення (18.01.2024р.), що відповідає правовій позиції, сформованою Об`єднаною Палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 05.09.2022р. у справі №1519/2-5034/11
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
На підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.
Згідно договору №2723161 від 22.12.2021р., укладеного в електронній формі між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , відповідачка отримала кредит в сумі 15 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, і зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування /а.с. 6-12, 13, 14-15/.
Умовами договору передбачено, що кредит надається у розмірі 15 000 грн. строком на 360 днів зі сплатою відсотків в розмірі 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, (п. 1.2, 1.3, 1,4 договору). Реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 11 670,46% (паспорт споживчого кредиту, а.с. 14-15).
Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що кредит позичальнику надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.
Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів.
Як вбачається із листа-повідомлення ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.11.2023 року за вих. №3515, останнє на підставі договору про переказ коштів №ФК-19/03-21 від 12.03.2019 року, укладеного між ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТзОВ «Лінеура Україна», перерахувало 22.12.2021р. на банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 15 000 грн. (а.с. 16).
Факт отримання відповідачкою грошових коштів в розмірі 15 000 грн. також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_3 ІВАN НОМЕР_4 за період з 22.12.2021р. по 27.12.2021р., наданою АТ К «Приватбанк» на викання ухвали суду від 18.12.2023р.
28.06.2023р. між ТзОВ «Лінеура Україна» (кредитор) та ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (новий кредитор) був укладений Договір відступлення права вимоги №28/06/23, (далі Договір), за умовами якого позивач набув та прийняв за плату належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, які виникли у Кредитора на підставі укладеного Кредитного договору та які входять до Портфелю Заборгованості (до боржників, зазначених у реєстрі Боржників, який є додатком до договору).
Пунктом 6.2.3 Договору передбачено, що права вимоги переходить до Нового кредитора з моменту зарахування грошових коштів в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 Договору, на рахунок Кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Відповідно до п. 6.3 Договору, з моменту переходу до Нового кредитора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього Договору, Новий кредитор замінює Кредитора у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває усіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Кредитора за цими Кредитними договорами. Разом з Правами вимоги до Нового кредитора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Новий кредитор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання Боржника.
Пунктом 7.1 Договору визначено, що в якості компенсації за придбання (відступлення) Прав вимоги, Новий кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього Договору складає 937 477 грн. 96 коп. без ПДВ. При цьому оплата Прав вимоги, які підлягають відступленню згідно з цим Договором, до кожного окремого Боржника, визначається у Реєстрі боржників.
Новий кредитор здійснює оплату Кредиторові шляхом перерахування повністю або частинами суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, протягом 2 (двох) робочих днів з дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників.
Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 28.06.2023 року до Договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023р., укладеного між Кредитором ТзОВ «Лінеура Україна» та Новим кредитором ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Реєстр боржників від 28.06.2023року, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору: кількість боржників: 7810, загальна сума заборгованості 110 620 308 грн. 76 коп. (а.с. 34, зворотна сторона).
Згідно витягу з реєстру Боржників від 28.06.2023 року до Договору відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023р. позивачу (ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») передано право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №2723161 від 22.12.2021р. на загальну суму 76 653 грн., що складається із наступних сум: заборгованість по основному боргу 15 000 грн., заборгованість по відсотках 61 653 грн. Оплата права вимоги за цим договором складає 592 грн. 50 коп. /а.с. 35/.
Як вбачається із платіжної інструкції №110 від 28.06.2023 року Новий кредитор ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатив на рахунок Первісного кредитора ТзОВ «Лінеура Україна» № НОМЕР_5 плату за Договором про відступлення права вимоги №28/06/2023 від 28.06.2023р. без ПДП в загальній сумі 937 477 грн. 96 коп. (а.с. 36).
Таким чином позивач - ТзОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» є таким, що набув права вимоги до боржників за Договором про відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023р., в тому числі і право вимоги до ОСОБА_1 за Договором №2723161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.12.2021р. на загальну суму заборгованості 76 653 грн., з яких: заборгованість по основному боргу 15 000 грн., заборгованість по відсотках 61 653 грн.
Оскільки до теперішнього часу відповідачкою ОСОБА_1 не виконане грошове зобов`язання за Договором №2723161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.12.2021р. в добровільному порядку, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК).
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у відповідних кредитних договорах, і він користувався кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
При цьому варто звернути увагу, що, відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин.
Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору №2723161 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22.12.2021р. відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2684 грн. /а.с. 1/ та витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу за рахунок відповідачки необхідно відшкодувати витрати, пов`язані з оплатою судового збору, а саме 2 684 грн.
Стосовно заявленої в позові вимоги про відшкодування витрат на оплату правової допомоги в сумі 5 000 грн., то слід зауважити наступне.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір є обґрунтованим.
На підтвердження витрат на правову допомогу під час розгляду даної справи, представником позивача до суду надано наступні документи: договір №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023р., укладений між ТзОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та ФОП ОСОБА_2 /а.с. 38-39,40/; акт приймання-передачі наданих послуг №18 від 03.10.2023 року до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023р. /а.с. 42/; витяг з реєстру до акту приймання-передачі наданих послуг №18 від 03.10.2023 року до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023р. /а.с. 43/; платіжна інструкція кредитного переказу коштів №319 від 27.11.2023 року /а.с. 44/.
Таким чином наданими доказами підтверджено те, що адвокатом Руденком К.В. надано позивачу послуги з професійної правничої допомоги на підставі договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023р. на суму 5000 грн. і розмір таких витрат, на думку суду, є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.
Крім того, суд враховує і те, що відповідачка ОСОБА_1 не скористалася своїм правом, передбаченим ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, не заявила відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та не довела неспівмірності таких витрат зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), або ціною позову.
А тому, враховуючи вищевикладене, а також оцінюючи докази, які підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., суд приходить до висновку про стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст судового рішення складений 18 січня 2024 року.

Головуючий : В.М. Скляренко