САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/5803/23
УХВАЛА

04 квітня 2024 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Мовшовичі Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі №206/5803/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2024 року відповідача ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заяви посилається на те, що заочним рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №0 від 31 березня 2021 року, яка складається з: 136772,90 грн. заборгованості за основним боргом; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 90240,00 грн. заборгованість за комісіями, а всього 227012 (двісті двадцять сім тисяч дванадцять) грн. 90 грн., а також судові витрати по справі в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 грн. Про вказане рішення їй було не відомо, вона вважала, що між сторонами було досягнуто мирного врегулювання спору, оскільки після того, як позивач їй повідомив про відступлення їм боргу, нею було здійснено погашення заборгованості по кредиту в сумі 3350, грн., а саме: 11.11.2023 року 500,00 грн., 10.12.2023 року 900,00 грн., 01.01.2024 року 1000,00 грн., 03.02.2024 року 950,00 грн. і працівники фінансової компанії її запевнили, що примусового стягнення боргу не буде. Однак, 27.02.2024 року вона зайшла у за стосунок «Дія», або дізнатися, як перейменували вулицю Вознюка і дізналася про наявність вказаного рішення суду. 14.03.2024 року вона ознайомилася з матеріалами даної справи. Заочне рішення підлягає перегляд виходячи з наступного. Взяти особисту участь у судових засіданнях по даній справі та подати відзив на позовну заяву вона не мала можливості, оскільки жодного разу не отримувала документи суду, оскільки знедавна, тимчасово, вона за адресою реєстрації не проживає, а фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Кім того, вона вважала, що спір між сторонами вирішене мирним шляхом, без звернення до суду. Забезпечити явку в судове засідання свого представника в неї також можливості не було через те, що про даний судовий процес вона нічого не знала. Матеріали справі містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, на якому немає її підпису, оскільки вона не отримувала жодних документів з суду у зв`язку із не проживанням за адресою реєстрації. Вона не визнає вимоги про стягнення з неї 136772,90 грн. заборгованості за основним боргом. Позивач звертаючись із даним позовом повинен був надати суду докази з яких можливо було б встановити виконання з боку АТ «Укрсиббанк» своїх зобов`язань по кредитному договору. Позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредиту в АТ «Укрссиббанк», у зв`язку з цим доводи позивача щодо виникнення договірних відносин між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Вона не визнає вимогу про стягнення з неї 90240,00 грн. заборгованості за комісіями. Діюче законодавство вказує на те, що з Позичальника не може бути стягнуто платежі за дії, які банк фактично вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Тобто, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Як вбачається з наданої Позивачем копії додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту, банком було встановлено 1) щомісячна комісія за управління кредитом 3 % від суми кредиту (включається до суми ануїтетного платежу); 2) комісія за управління кредитом при здійсненні переплати за ініціативою позичальника різниця між сумою фактично сплаченого позичальником ануїтетного платежу та сумою останнього ануїтетного платежу згідно графіку платежів, але не більше

10, 00 гривень; 3) комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати платежу - до 500, 00 гривень;

4) комісія за розрахунково-касове обслуговування (РКО) згідно тарифів.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним

договором, даний розрахунок не містить: за що саме здійснено нарахування комісії (найменування комісії у відповідності до додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту); - розмір застосованої комісії; період проведених нарахувань. Зокрема, відсутність даних про дату видачі кредиту, який банк зобов`язався надати не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання кредитного договору (п. 3.2.), а також щодо найменування нарахованої комісії, оскільки від виду комісії залежить порядок її нарахування, унеможливлює визначення періоду розрахунку, і, відповідно, здійснення судом самостійного розрахунку комісії за договором позики. Наданий Позивачем розрахунок заборгованості лише констатує суму заборгованості, визначену первісним кредитором і вказує на відсутність будь-яких нарахувань з моменту укладення договору факторингу позивачем. При цьому, вказана у розрахунку інформація викладена зацікавленою особою. Крім того, за умовами договору факторингу, Позивач не був позбавлений можливості отримати від первісного кредитора документацію, необхідну для реалізації ним права вимоги до боржників та стягнення суми боргу, зокрема документи, які підтверджують дату перерахування кредитних коштів на поточний рахунок боржника та детальний розрахунок заборгованості. Звертаючись до суду із позовом про стягнення грошових коштів, саме позивач зобов`язаний навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються (п.3 ч.3 ст. 175 ЦК України) і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України). При цьому, Позивачем не було повідомлено суд про неможливість подання доказів у встановлений законом строк, тобто разом із позовом, у відповідності до ч. 4 ст. 83 і п. 8 ч.3 ст.175 ЦПК України. У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вищевказаний розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є необґрунтованим і непідтвердженим належними, допустимими і достовірними доказами. Отже, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за комісіями безпідставні та недоведені. Позивачем не надано докази порушення відповідачем умов Договору про надання споживчого кредиту №0. За таким умов, звернення позивача до суду про стягнення суми основного бору передчасне, оскільки строк виконання зобов`язання не наступив. Одночасно, повідомляє суду наступне. Вона пам`ятає, що, як майже всі громадяни України, дійсно колись зверталася до АТ «УКРСИББАНК» за банківськими послугами. Як завжди працівники Банку наполягали на тому, щоб вона отримала у них банківську картку на яку вони відкриють кредитний ліміт в незначній сумі, яку вона може використовувати, як кредит, але це точно не було 150400 грн., бо для неї така сума колосально велика, адже вона працюю вчителем у КЗО «НВК» №27 і її заробітна плата не дозволяє обслуговувати кредити з великими сумами. Примірник договору працівники банку мені не надали. Вона час від часу користувалася карткою: брала незначну суму, яку могла повернути після отримання заробітної плати і закривала його. Перед початком повномасштабного вторгнення вона скористалася кредиткою. Вона визнає, що мала заборгованість перед Позивачем, як перед наступним кредитором, в сумі 36 960 грн., з яких мною було вже сплачено 3350 грн., а саме: 11.11.2023 року - 500 грн.; 10.12.2023 року - 900 грн.; 01.01.2024 року - 1000 грн., 03.02.2024 року - 950 грн. Тому залишок боргу складає: 36 960 грн. - 3350 грн. = 33 610 грн. Просить переглянути заочне рішення суду від 20.02.2024 року по цивільній справі №206/1689 та призначити справу до розгляду.

20 березня 2024 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено до розгляду.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява з проханням провести судове засідання за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Від представника заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшла заява в якій він зазначає, що заява ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, просить заяву відповідача залишити без задоволення, а заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.02.2024 року без змін, розгляд справи проводити за його відсутності.

Враховуючи позицію заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали заяви, матеріали цивільної справи №206/5803/23, суд приходить до висновку, що заяву відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що заочним рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року, позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором №0 від 31 березня 2021 року, яка складається з: 136772,90 грн. заборгованості за основним боргом; 0,00 грн. заборгованість за відсотками; 90240,00 грн. заборгованість за комісіями, а всього 227012 (двісті двадцять сім тисяч дванадцять) грн. 90 грн., а також судові витрати по справі в сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 грн.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (п.24) та у справі «Гурепка проти України № 2» (п. 23) наголошується на принципі рівності сторін, одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Як вбачається із матеріалів справи, справа була розглянута без присутності відповідача ОСОБА_1 , відповідач не з`явилася в судове засідання та (або) не повідомила про причини неявки, а також не подала відзив на позовну заяву з поважних причин і аргументи, викладені відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення відносно обставин справи, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що існують підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 258-261, 285, 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі №206/5803/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року ухвалене по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Призначити підготовче засідання в порядку спрощеного позовного провадження 30 квітня 2024 року о 09 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П.Румянцев