Справа № 152/19/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 березня 2024 року м. Шаргород
Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Роздорожної А.Г.
за участі секретаря судового засідання Сербіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Олега Філімонова
в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області
вимоги позивача: про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації
учасники справи:
прокурор Гірілл І.Ю.,
відповідач в судове засідання не з`явився;
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
2. На підтвердження позовних вимог керівник Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області надав: копії інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, копію державного акта на право власності на земельну ділянку, копії відповідей Шаргородської міської ради, Управління ДМС України у Вінницькій області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області та Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного у Жмеринському районі Вінницької області, копію витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
3. 30 січня 2024 року від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області до суду надійшли пояснення, в яких представник просить позовну заяву задовольнити та судові засідання по даній справі проводити без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.103-104).
4. Відповідач відзиву на позов не подав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. Разом з позовною заявою до суду керівником Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області подано клопотання про витребування доказів, в якому він просив витребувати з Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (а.с.53-56).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. Ухвалою суду від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 13 лютого 2024 року відзив на позовну заяву; зобов`язано Шаргородську державну нотаріальну контору Вінницької області в строк до 13 лютого 2024 року надати Шаргородському районному суду копію спадкової справи після ОСОБА_2 та постановлено здійснити виклик відповідача в підготовче судове засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.66).
7. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою місцязнаходження нерухомого майна. Згідно з поштовим повідомленням, вказані документи отримав «Смалюх» 21 січня 2024 року (а.с.73).
8. Ухвалою суду від 13 лютого 2024 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду, постановлено здійснити виклик відповідача в підготовче судове засідання на вказану дату та час шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.109).
9. Відповідно до оголошень про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце робити якої невідоме, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідача двічі належним чином повідомлено про розгляд даної справи у суді (а.с.110,113).
10. Таким чином, відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини першої статті 281 ЦПК України 26 березня 2024 року судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом.
13. Згідно з копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВН №055776 від 24 червня 2003 року, власником земельної ділянки площею 1,1891 га, яка розташована на території Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва була ОСОБА_2 (а.с.30).
14. Відповідно до копії повідомлення №05-01/373 від 30 березня 2023 року та довідки №395 від 28 березня 2023 року, виконавчого комітету Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, ОСОБА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , але за даною адресою не проживає (а.с.33-34).
15. Згідно з копією повідомлення №0501.5-2318/05.3-23 від 28 березня 2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2011 року, виданою УМВС України у Вінницькій області, країна громадянства: російська федерація (а.с.39-40).
V. Оцінка Суду.
19. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
20. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
21. Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
22. Згідно з статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
23. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
24. Згідно з статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
25. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
26. Згідно з частинами першою та другою статті 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
27. Відповідно до статті 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Право, яке застосовується до виникнення та припинення права власності та інших речових прав, що є предметом правочину, визначається відповідно до частини першої цієї статті, якщо інше не встановлено за згодою сторін. Вибір права сторонами правочину не зачіпає прав третіх осіб. Виникнення права власності внаслідок набувальної давності визначається правом держави, у якій майно знаходилося на момент спливу строку набувальної давності.
28. Згідно з статтею 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (грунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
29. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.
30. Згідно з статтею 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
31. Відповідно до пункту а) частини першої статті 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.
32. Згідно з частинами другою четвертою статті 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
33. Відповідно до пункту д) статті 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є конфіскація за рішенням суду.
34. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
35. Відповідно до пункту в) частини першої статті 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
36. Згідно з пунктом 10 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі конфіскації.
37. Відповідно до статті 354 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
39. Суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному прокурором в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.
VI. Розподіл судових витрат.
40. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
41. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 3028 грн (а.с.1) слід стягнути з відповідача на користь Вінницької обласної прокуратури.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263 265, 280, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -
1. Позов керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області Олега Філімонова, що поданий в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом конфіскації задовольнити повністю.
3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 5 квітня 2024 року.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, місцезнаходження вул. Келецька, 63, в м. Вінниця, .

Прокуратура, що звернулася в інтересах держави: Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області, 23100, м. Жмеринка Вінницька область, вул. Національна, 6-а, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин російської федерації, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА