Справа № 363/3035/20 Головуючий в суді І інстанції Чірков Г.Є.
Провадження № 22-ц/824/4494/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

16 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовувало тим, що 15 квітня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який є винуватцем згідно постанови суду.

02 листопада 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування наземного транспорту №1951/17-Т/ЗП112 автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експерта вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 склала 196 104 грн. 68 коп. Відповідно до рахунку ТОВ «АД «Україна Мерседес Бенц» вартість відновлюваного ремонту склала 195 623, 35 грн. Таким чином, відповідно до умов договору страхування від 02 лютого 2917 року ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відшкодувала ОСОБА_2 195 623 грн. 35 коп.

Також, позивач зазначає, що оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 була застрахована ТДВ «СК «Київ РЕ», позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства. Полісом №АМ/2142601 передбачено ліміт відповідальності 100 000 грн., франшизу в розмірі 500 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07 грудня 2018 року з ТДВ «СК «Київ Ре» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 99 500 грн.

З підстав викладеного, позивач, посилаючись на недостатність страхової виплати отриманої від страхової компанії відповідача, просить про стягнення з ОСОБА_1 невідшкодованої суми збитків у розмірі 96 123 грн. 35 коп. та судовий збір в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» суму в розмірі 6 587 грн. 38 коп. та судовий збір в розмірі 143 грн. 98 коп., а всього 6 731 грн. 36 коп. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 8 791 грн. 96 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 315 грн., а всього 18 106 грн. 96 коп.

Не погоджуючись із цим рішенням, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом безпідставно відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення невідшкодованої суми збитків в розмірі 96 123 грн. 35 коп. та було помилково взято до уваги звіт №24501/22-53 від 03.05.2023, який складено з урахуванням фізичного зносу і, який не може бути взятий до уваги, оскільки стосується лише розрахунку страхового відшкодування, яке сплачується страховиком відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому, вважає, що саме рахунок та платіжне доручення на суму 195 623, 35 грн є доказом фактичних витрат, від якого має розраховуватися різниця, що підлягає стягненню з винуватця ДТП.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, встановивши на підставі висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №24501/22-53 від 03 травня 2023 року, що розмір матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz» становить 106 087 грн. 38 коп., вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю між розміром матеріальної шкоди з урахуванням фізичного зносу та отриманим страховим відшкодуванням в розмірі 6 587 грн. 38 коп.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2018 року о 14:30 у м. Києві по бул. Дружби Народів, 35, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого, здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 31 серпня 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Як вбачається із свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 .

02 листопада 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту №1951/17-Т/ЗП112 автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно п. 22.1, п. 22.2, п.п. 22.2.2 Договору, за умовами цього договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 22.2 цього договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості.

До страхових ризиків відносяться: «збитки внаслідок ДТП» - будь-яке пошкодження або знищення ТЗ, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до п.п. 17, 17.1-17.3 вказаного Договору, «Умови виплати страхового відшкодування» передбачено: «На базі СТО на вибір страховика»; «На базі авторизованої СТО»; «Урахування експлуатаційного зносу (згідно п. 27.10)».

Згідно п. 27.10 Договору, при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення ТЗ (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, з врахуванням умов, визначених в п. 17.3 цього договору, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого ТЗ на підставі рахунків з СТО (згідно з умовами п.п. 17.1, 17.2 Договору). В окремих випадках, за згодою страховика, розмір збитків може визначатися на підставі автотоварознавчої експертизи або безпосередньо страховиком чи уповноваженою ним особою (аварійним комісаром). Вартість частин та деталей береться в розрахунок кошторису збитків за умови, що вони шляхом ремонту не можуть бути приведені в стан, придатний для подальшого використання, або витрати на такий ремонт перевищують витрати по їх заміні на нові.

Відповідно до висновку №206/18 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу від 11 червня 2018 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 15 квітня 2018 року, складає 196 104 грн. 68 коп.

Згідно зі страховим актом №006.007.09918-1 за договором страхування №1951/17-Т/ЗП112 від 02 листопада 2017 року, сума страхового відшкодування складає 195 623 грн. 35 коп.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 07 червня 2018 року, ринкова вартість застрахованого об`єкта становить 1 700 000 грн., а вартість відновлюваного ремонту застрахованого об`єкта - 195 623 грн. 35 коп.

Згідно з платіжним доручення №251 від 11 червня 2018 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» перерахувало ТОВ «АД Україна «Mercedes-Benz» грошові кошти в розмірі 195 623 грн. 35 коп. з призначенням платежу: «Страх. виплата ОСОБА_3 , Акт №006.00709918-1 від 07 червня 2018 року зг.рах.№ 21181810 від 02 червня 2018 року».

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до полісу №АМ/002142601 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 , на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре». Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду майну становить 100 000 грн., франшиза - 500 грн.

07 грудня 2018 року рішенням Господарського суду міста Києва, у справі №910/14043/18 з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» стягнуто страхове відшкодування в розмірі 99 500 грн.

20 грудня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію на суму 96 123 грн. 35 коп. з вимогою добровільно відшкодувати завдані ним збитки в дорожньо-транспортній пригоді від 22.02.2018 року, яка останнім не була виконана.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2020 року в справі №755/7666/19 вказав, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

На підтвердження вартості відновлюваного ремонту позивачем надано до суду страховий акт №006.007.09918-1 за договором страхування №1951/17-Т/ЗП112 від 02 листопада 2017 року, та платіжне доручення №251 від 11 червня 2018 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 195 623 грн. 35 коп.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що місцевий суд, не врахував, що фактичний розмір шкоди, завданої внаслідок даної ДТП, складає 195 623 грн. 35 коп., що підтверджується платіжним дорученням №251 від 11 червня 2018 року, позаяк реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.07.2018 по справі №922/4013/17.

Висновки суду першої інстанції про те, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Беручи за основу розрахунку вартості відновлювального ремонту у розмірі 106 087 грн. 38 коп. висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи №24501/22-53 від 03 травня 2023 року, суд першої інстанції не врахував, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу визначається лише при розрахунку страхового відшкодування на підставі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", разом з тим, у даному випадку, відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних затрат по договору страхування наземного транспорту №1951/17/Т/ЗП112, а з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням, яке одержано ним від страховика відповідача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням - зміні, позаяк судом першої інстанції неправильно визначено різницю між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням - 6 587 грн. 38 коп. (106 087 грн. 38 коп. - 99 500 грн.), замість правильного - 96 123 грн. 35 коп. (195 623 грн. 35 коп. - 99 500 грн.).

Також, з огляду на ч.2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення з позивача на його користь витрат понесених ним на проведення експертизи та на правову допомогу.

Разом з тим,у зв`язку із зміною судового рішення і задоволенням позову, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача і судовий збір, який підлягав сплаті за подачу позову в розмірі 2 102 грн та апеляційної скарги - 3 153 грн, а всього 5 255 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 серпня 2023 року в частині стягнення різниці між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням змінити та стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» () суму в розмірі 96 123 (дев`яносто шість тисяч сто двадцять три) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» () судовий збір у розмірі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: