Справа №752/4005/20
Провадження №4-с/752/54/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Яблонської Д.В.,

представника стягувача Якименка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_4 , суб`єкт оскарження Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач ОСОБА_4 , суб`єкт оскарження Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування скарги посилається на те, що на виконанні Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист Голосіївського районнного суду міста Києва №752/4005/20 від 06.03.2020 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.02.2020, до досягнення дитиною повноліття.

08.11.2023 боржнику на мобільний телефон банки, повідомили про блокування рахунків та дали посилання на постанову виконавця, на підставі якої здійснене накладення арешту на рахунки.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавцем на адресу АТ КБ «Приватбанк» направлено вимогу від 26.07.2023 на отримання інформації, яка містить банківську таємницю.

17.07.2023 АТ КБ «Приватбанк» повідомив виконавця про три відкритих рахунки з номерами карток заявниці з зазначенням цільового зарахування на картки, а саме: для виплат, зарплатна картка. Більш того грошові кошти з рахунків були списані.

Очевидно, що постанова про арешт коштів від 07.11.2023 винесена в порушення ст. 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Державним виконавцем у постанові від 07.02.2023 про арешт коштів боржника було накладено арешт на усі рахунки заявниці, в тому й числі на рахунки, на які вона отримує заробітну плату (картка зарплатна), який також призначений для перерахування аліментів та інших цільових виплат, на які за законом заборонено звертати стягнення, тому дії державного виконавця є неправомірними.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Оскаржувані постанови про тимчасові обмеження не містять доказів вчинення боржником умисних дій, спрямованих на невиконання своїх обов`язків, приховування грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також доказів ухиляння.

Постанови від 07.11.2023 про встановлення тимчасового обмеження боржника полювання; про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, не можуть вважатися справедливими, оскільки з вини державного виконавця неправильно визначений розмір аліментів та база їх стягнення.

Отже, виконавець, накладаючи на боржника тимчасові обмеження діяв всупереч чинному законодавству не за ухиляння від сплати аліментів, що не є підставою для санкцій, незважаючи на те, що не було вини боржника у виникненні боргу за аліментами.

Просила:

1. Прийняти скаргу до розгляду;

2. визнати дії старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 щодо накладення арешту на кошти боржника неправомірними;

3. визнати постанову старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 від 07.11.2023 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, незаконною та скасувати;

4. зобов`язати державного виконавця Корецьку Т.С. Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 у строк протягом 3 днів з моменту набрання чинності ухвали за результами розгляду скарги повідомити органи та установи, в які він направив копію постанові 07.11.2023 ВП НОМЕР_6 про арешт коштів боржника, про скасування постанови;

5. визнати дії старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6, щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у прав керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, неправомірними;

6. визнати постанови старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у прав керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України незаконними та скасувати.

Представник стягувача адвокат Якимеко М. надав відзив на скаргу, в якому заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що заявниця не підтвердила неправомірність дій державного виконавця щодо оскаржуваних постанов.

19.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за скаргою.

25.03.2024 судом постановлено ухвалу про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою.

25.03.2024 протокольною ухвалою залишено без розгляду скаргу в частині наступних вимог:

визнати постанову старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 від 07.11.2023 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, незаконною та скасувати;

зобов`язати державного виконавця Корецьку Т.С. Голосіївського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 у строк протягом 3 днів з моменту набрання чинності ухвали за результами розгляду скарги повідомити органи та установи, в які він направив копію постанови від 07.11.2023 ВП НОМЕР_6 про арешт коштів боржника, про скасування постанови;

визнати постанови старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у прав керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України незаконними та скасувати.

25.03.2024 протокольною ухвалою залишено без задоволення заяву представника стягувача про залишення без розгляду скаргу в частині наступних вимог:

визнати дії старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 щодо накладення арешту на кошти боржника неправомірними;

визнати дії старшого державного виконавця Корецької Т.С. Голосіївського районного ВДВС в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження ВП НОМЕР_6, щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у прав керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, неправомірними.

Представник заявника ОСОБА_1 підтримала скаргу.

Представник стягувача та державний виконавець заперечували проти задоволення вимог скарги.

Інші учасники справи до суду не з`явились.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.02.2020 Голосіївським районним судом міста Києва був виданий судовий наказ, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кіровоград, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із 24.02.2020 року і до повноліття дитини.

Судовий наказ був звернутий до примусового виконання, 15.04.2020 відкрито виконавче провадження НОМЕР_6.

На запит державного виконавця АТКБ «Приватбанк» надав інформацію про банківські рахунки боржника ОСОБА_3 , згідно з якою рахунок НОМЕР_3 з цільовим зарахуванням (карта для виплат), рахунок НОМЕР_4 з цільовим зарахуванням (зарплатна карта для виплат), рахунок НОМЕР_5 (карта «Універсальна»).

07.11.2023 в рамках виконавчого провадження був накладений арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику, про що державним виконавцем винесено постанову.

07.11.2023 державним виконавцем винесено постанови, згідно з якими встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3 у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Зазначені обмеження були встановлені оскільки боржник має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 546853,16 грн., сукупний розмір якої згідно розрахунку від 07.11.2023 за період з 01.10.2020 по 01.11.2023 перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Відомості про ОСОБА_3 як про боржника були внесені до Єдиного реєстру боржників.

25.01.2024 постановою державного виконавця арешт з коштів боржника у виконавчому провадженні був знятий та скасовані заходи примусового виконання в зв`язку з погашенням станом на 25.01.2024 заборгованості зі сплати аліментів.

25.01.2024 постановою державного виконавця було скасовано тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві полювання, у праві керування транспортними засобами та тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України в зв`язку з відсутністю станом на 25.01.2024 заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з розрахунком станом на 01.12.2023 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 становить 1144959,88 грн.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частинами 1-3, 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану»

Відповідно до абзацу 3 пп. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Частинами 8, 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд відзначає, що рішення, ухвалені судами України, є обов`язковим до виконання. Проте примусове виконання рішень повинно проводитись лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та Законами України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді 19 травня 2020 року справи № 905/361/19, які відповідно до положень ч.4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковими для судів при вирішенні аналогічних спорів.

Як вбачається із матеріалів справи, старшим державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні НОМЕР_6 в порядку, визначеному ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову від 07.11.2023 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику.

При цьому у вказаній постанові відсутні відомості про те, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в АТ КБ «Приватбанк» рахунок НОМЕР_4 з цільовим зарахуванням (зарплатна карта для виплат), який використовується для зарахування заробітної плати ОСОБА_3 .

При цьому у постанові від 07.11.2023 про накладення арешту на грошові кошти відсутні відомості про те, що державним виконавцем накладався арешт конкретно на відкритий в АТ КБ "Приватбанк" рахунок НОМЕР_4 з цільовим зарахуванням (зарплатна карта для виплат).

Передбачене абзацом другим ч. 2 ст. 59 Закону Закону України "Про виконавче провадежння" зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника в частині визнання дій державного витконавця щодо накладення арешту на кошти боржника неправомірними, оскільки накладаючи арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, старший державний виконавець визначив порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом, зазначивши у постанові - «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом».

Встановлені судом обставини не містять відомостей, що на момент винесення оскаржуваної постанови державний виконавець мав інформацію, що відповідний рахунок в АТ КБ «Приватбанк», відкритий на ім`я боржника ОСОБА_3 , є «зарплатним» та/або на них зараховується заробітна плата (грошове забезпечення) і розмір коштів, що складають заробітну плату на цих рахунках.

Крім того, суд враховує, що станом на день накладення арешту на грошові кошти боржника ОСОБА_3 за нею обліковувалась заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.11.2023 становила 546853,16 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання неправомірними дій приватного виконавця щодо винесення постанови.

Суд зауважує, що на день розгляду скарги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів не скасований.

Оскільки на день застосування до боржника обмежень у праві полювання; про встановлення обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України вона заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 546853,16 грн. сукупний розмір якої згідно розрахунку від 07.11.2023 за період з 01.10.2020 по 01.11.2023 перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, то вдсутні підстави стверджувати про неправомірність дій державного виконавця у застосуванні цих обмежень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги.

Керуючись ст.ст. 447, 449, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складений 01.04.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова