Справа № 286/1539/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гладковицької сільської ради, ОСОБА_3 про виділення в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності і просить виділити їй в натурі 17/24 частини із спільної часткової власності на житловий будинок в с. Товкачі Овруцького району Житомирської області разом із господарськими спорудами, мотивуючи тим, що житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 , знаходиться у спільній частковій власності фізичних осіб і належить їй та ОСОБА_2 . Вона є власником 13/20 частки вказаного будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.07.2019, а також 7/120 частки житлового будинку, яку вона отримала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.08.2019. Загальна її частка становить 17/24 частини. Фактичним власником іншої частки, яка лишилася, є сестра її померлого чоловіка ОСОБА_5 , з якою у неї неприязні стосунки. Крім того, покійний чоловік був власником земельної ділянки розміром 0,24 га, яка була надана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Спадщину да земельну ділянку вона отримати не змогла через те, що має неприязні відносини із родичкою чоловіка, вона не оформила спадщину на іншу частину будинку, що залишилась. Через конфліктні стосунки вона не може проживати вдома, вимушена жити в іншому місці. Вона має намір продати свою частину будинку, але без оформлення земельної ділянки вона цього зробити не може. ОСОБА_6 , після смерті якої 7/20 частини прийняв у спадщину її чоловік, а потім вона, мала дочку, відповідачку по справі, яка спадщину фактично прийняла, але офіційно спадкові права не оформила.

Ухвалами Овруцького районного суду Житомирської області від 25.09.2020 та 08.02.2021 було залучено до участі в справі Гладковицьку сільську раду та ОСОБА_3 , в якості співвідповідачів відповідно.

В судове засіданні учасники справи не з`явилися. Представник позивача надав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутність. Позовні вимоги підтримав, зазначивши, що просить припинити спільну часткову власність та визначити частку 1/1. Відповідачі: ОСОБА_2 та представник Гладковицької сільської ради про причини неявки не повідомили, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та розпискою про отримання судової повістки. Гладковицька сільська рада на минулі судові засідання надавала лист про розгляд справи без участі їх представника. Щодо задоволення позову не заперечували. Відповідач ОСОБА_3 надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги визнає.

Відзивів на позовну заяву відповідачами до суду не надано.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачеві на праві спільної часткової власності, на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом серії ННН №129601 від 12.08.2019 та серії ННН №129526 від 19.07.2019, належить 7/20 та 13/20 частин в праві власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. Поряд з тим, суд звертає увагу, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2019 з індексним номером 177129855 (а.с. 6) за позивачем зареєстровано право власності на спірний будинок у частці 7/120, а не 7/20 як у свідоцтві про право на спадщину за законом серії ННН №129601 від 12.08.2019.

Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтв про право на спадщину за законом серії ННН №129601 від 12.08.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2-2046, і серії ННН №129526 від 19.07.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2-188, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2019 та 19.07.2019, витягів про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.08.2019, 19.07.2019, 31.01.2020, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2009, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.12.2009 комунального підприємства «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради», а також інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 5-15, 18-19).

Відповідно до ст.ст. 355, 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В ч.6 постанови від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

Таким чином, з аналізу змісту ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слідує, що виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Лист Гладковицької сільської ради №Ч-25 від 24.02.2020 свідчить про відмову у виділенні частини житлового будинку ОСОБА_1 по причині відсутності підстав у органів місцевого самоврядування для самостійного виділення в окрему (індивідуальну) частку частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , оскільки поділити нерухоме майно можливо лише у разі визначення технічної можливості виділення в натурі частки нерухомого майна (а. с. 16).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами житловий будинок АДРЕСА_1 двохквартирний та має окремі входи (а. с. 20-26).

Однак, при цьому, суд відмічає, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ННН №129601 від 12.08.2019 7/20 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 становить квартиру АДРЕСА_1 . Тобто, інша частина частка квартири АДРЕСА_2 , яка є не визначеною.

Поряд з тим, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує і висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється, про що і просить представник позивача в своїй заяві від 11.01.2024.

Відповідно, оскільки спірний житловий будинок двохквартирний, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Проте, позивачем пред`явлено позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України, а позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України вона не заявляла.

Таким чином, за встановлених обставин та визначеного правового врегулювання, враховуючи в тому числі і суперечності у частках, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), яка проживає в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , Гладковицької сільської ради, ОСОБА_3 про виділення в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності відмовити за безпідставністю.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 22.01.2024.