єдиний унікальний номер справи 546/19/24
номер провадження 2/546/144/24
УХВАЛА

17 січня 2024 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі судді Зіненка Ю.В., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Решетилівська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Вовк А.М., про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у зв`язку з неприйняттям спадщини іншими спадкоємцями,-

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 09 січня 2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Решетилівська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Вовк А.М., про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у зв`язку з неприйняттям спадщини іншими спадкоємцями.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 січня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Сербіненко І.В.

11 січня 2024 року суддя Сербіненко І.В. заявила самовідвід у справі № 546/19/24, який було задоволено ухвалою суду від 11 січня 2024 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2024 року, головуючим суддею у справі № 546/19/24 визначено суддю Романенко О.О.

12 січня 2024 року суддя Романенко О.О. заявила самовідвід у справі № 546/19/24, який було задоволено ухвалою суду від 12 січня 2024 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2024 року, головуючим суддею у справі № 546/19/24 визначено суддю Зіненка Ю.В.

17 січня 2024 року суддею Зіненком Ю.В. заявлено самовідвід по вищевказаній цивільній справі, який мотивований тим, що у даний час здійснюється досудове розслідування щодо дій працівників та посадових осіб Решетилівського районного суду Полтавської області. Також, у заяві про самовідвід зазначено, що Решетилівський районний суд Полтавської області є учасником в іншому цивільному провадженні за позовом ОСОБА_1 .

Суддя Зіненко Ю.В. зазначає, що ці обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі як з боку позивачки ОСОБА_1 , так і з боку стороннього спостерігача.

Суд, розглянувши заяву судді Зіненка Ю.В. про самовідвід, доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Решетилівського районного суду Зіненка Ю.В. виходячи з таких підстав.

Так, 17 січня 2024 року головуючим суддею заявлено самовідвід, який обґрунтований тим, що 12.09.2023 через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі Решетилівського районного суду Полтавської області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про внесення змін до АСДС по цивільній справі № 546/239/23 та відшкодування моральної шкоди (справа № 546/1185/23).

Цивільна справа № 546/1185/23 направлена до Полтавського апеляційного суду для визначення підсудності. Ухвалою Полтавського апеляційного суду підсудність зазначеної справи визначена Полтавському районному суду Полтавської області.

Окрім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ініціювали порушення кримінальних проваджень щодо вчинення кримінальних правопорушень апаратом Решетилівського районного суду Полтавської області. Досудові розслідування розпочаті за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі ухвал слідчих суддів, постановлених в період 2023 року. У межах зазначених кримінальних проваджень вчиняються слідчі дії.

Тобто, Решетилівський районний суд Полтавської області є учасником в іншому цивільному провадженні за позовом ОСОБА_1 , а також щодо Решетилівського районного суду Полтавської області здійснюються досудові розслідування за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо працівників та посадових осіб суду

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу положень пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно п. 12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Крім того, можуть бути випадки структурної відсутності безсторонності конкретного суду, а не якого - небудь окремого судді (рішення у справі «Боян Господінов проти Болгарії»).

Так у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Боян Господінов проти Болгарії», ЄСПЛ зазначив, що кримінальний суд, який судив заявника в кримінальному провадженні, одночасно був відповідачем в окремому цивільному провадженні щодо завданої шкоди, розпочатому заявником. ЄСПЛ зазначав, що незважаючи на те, що немає підстав сумніватися в особистій неупередженості суддів у кримінальних справах Окружного суду міста Стара Загора їхній професійний зв`язок з однією зі сторін одночасно триваючого цивільного провадження могли викликали законні побоювання у заявника щодо об`єктивної неупередженості суддів. Суд також зазначає, що національне законодавство вимагало від суддів відмовитися від кримінальної справи, якщо були будь-які сумніви щодо їх неупередженості. …Викладених вище міркувань достатньо, щоб дозволити Суду дійти висновку про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції на тій підставі, що друга кримінальна справа проти заявника не була розглянута безстороннім судом. …»

ЄСПЛ у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Таким чином, незважаючи на те, що немає підстав сумніватися в особистій неупередженості судді Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненка Ю.В., проте зв`язок Решетилівського районного суду Полтавської області, як органу в цілому та судді цього суду зокрема, з однією зі сторін в ініційованих ОСОБА_1. інших провадженнях може викликали законні побоювання у заявника щодо неупередженості судді Решетилівського районного суду Полтавської області за критерієм структурної відсутності безсторонності конкретного суду в цілому.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справі і прилягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Згідно частини 1 статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (частина 1 статті 40 ЦПК України).

У відповідності до вимог частини 9 статті 40 ЦПК України, питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Отже з урахуванням вищевикладених доводів та підстав, з метою розгляду справи безстороннім і неупередженим судом, вбачаються передбачені законом підстави для задоволення заявленого самовідводу судді Зіненка Ю.В.

На підставі викладеного та керуючись статтями 36, 39, 40, 41 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заявлений самовідвід судді Зіненка Юрія Володимировича у цивільній справі № 546/19/24 за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Решетилівська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Вовк А.М., про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у зв`язку з неприйняттям спадщини іншими спадкоємцями задовольнити.

Цивільну справу № 546/19/24 за позовом ОСОБА_1 до Решетилівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , Решетилівська державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Вовк А.М., про визначення додаткового строку на прийняття спадщини у зв`язку з неприйняттям спадщини іншими спадкоємцями передати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому ЦПК України.

Копію даної ухвали суду направити учасникам справи для відому.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Зіненко