Справа № 509/1938/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року смт.Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в приміщенні суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 26 633, 12 грн.

ВСТАНОВИВ:

03.04.2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» звернувся до суду із заявою до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 26633,12 грн.

Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила загальної підсудності визначені у статті 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

При вирішенні питання про видачу судового наказу з`ясовано, що згідно відповіді № 526852 від 04.04.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до вимог п.3 ч.3ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу до ОСОБА_1 пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, оскільки між сторонами укладено договір про надання послуг особі.

Таким чином, наявність договору про надання послуг є обов`язковою умовою для розгляду справи в порядку наказного провадження, оскільки на підставі нього може бути встановлено, чи виникло у заявника право на грошову вимогу до боржника.

Як зазначено у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 14 від 23 грудня 2011 року "Про практику розгляду судами заяв у поряду наказного провадження", на яку посилається заявник, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У даному випадку зазначених вимог заявником не виконано.

Так, до поданої заяви не долучено договору про надання таких послуг гр. ОСОБА_1 , що унеможливлює встановлення в порядку наказного провадження факту наявності або відсутності у заявника безспірного права на грошову вимогу до боржника.

Крім цього, у матеріалах заяви про видачу судового наказу відсутні документи, які могли б вказувати на правильність і безспірність розрахунків, а також належне застосування тарифів на відповідні послуги.

Поданий заявником обґрунтований розрахунок не є належним документом, що вказує на правильність і безспірність розрахунків, оскільки в матеріалах заяви відсутня копія договору укладеного між сторонами.

Таким чином, суддя, перевіривши заяву й додані до неї матеріали, встановив, що до вказаної заяви про видачу судового наказу не додано копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відтак, вищезазначена заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог п.3 ч.3ст.163 ЦПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1ст.165 ЦПК України.

Наведене не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою самою заявою після усунення її недоліків (зокрема, долучення договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного з боржником), або ж подати позовну заяву в порядку позовного провадження. При цьому, заявнику слід врахувати, що обґрунтування його заяви містить посилання на правову позицію, висловлену у Постанові Верховного Суду по справі № 6-2023цс15 від 16.12.2015 року та по справі № 6-931цс15 від 13.01.2016 року, згідно яких з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Однак, наведені справи розглядалася судами усіх інстанцій, як справи позовного провадження. Таким чином, для доведення фактичного користування боржником житлово-комунальними послугами, обсягу споживання таких послуг, їх вартості, розміру боргу заявнику слід звертатися з позовом до боржника в порядку Розділу III ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 161-166, 354, 355 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 26 633, 12 грн. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя : Є. М. Панасенко