Справа № 766/2336/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Петішкіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовоного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири по АДРЕСА_1 , на її ім`я відкритий особовий рахунок. АТ «Херсонська ТЕЦ» надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Протягом тривалого часу відповідач не сплачує витрати, пов`язані зі споживанням послуг з централізованого опалення. У зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з листопада 2017 року по січень 2021 року у розмірі 16304,36 грн, яку відповідач виплачувати відмовляється. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судовий збір у сумі 2270,00 гривень.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2021 року позов Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задоволено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.02.2022 року заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2021 року за цивільною справою №766/2336/21 за позовом Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію скасовано, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, та ввжає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки до позовоної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував наявність правовідносин між відповідачем та АТ «Херсонська ТЕЦ». Згідно витягу про право власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 . Також, АТ «Херсонська ТЕЦ» до заяви не додано жодного документу, який би свідчив про те, що послуги надавалися та те,що витрати на їх здійснення складють 16304,36 грн.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався, заяв та клопотань до суду не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

За приписами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що згідно довідки №13586 від 14.01.2021 року, долученої АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до позовоної заяви, на ім`я ОСОБА_1 , згідно договору № 5925, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського бюро технічної інвентарізації ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.05.2006 за законом, видане Другою Херсонською держконторою, належить 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 19.05.2006 року. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського бюро технічної інвентарізації ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Йосипенко В.В. 13.09.2006 року, належить частини квартири АДРЕСА_2 . Дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 14.09.2006 року. Тобто, власником квартири вцілому є ОСОБА_2 з 14.09.2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 705/3876/18.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні); виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач (фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг.

Позивач просить стягнути заборгованість за період з листопада 2017 року по січень 2021 року.

Як видно із наданих витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського бюро технічної інвентарізації ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.05.2006 за законом, видане Другою Херсонською держконторою, право вланості зареєстровано 19.05.2006 року, та на праві спільної часткової власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Йосипенко В.В. 13.09.2006 року, право власності зареєстровано 14.09.2006 року.

Відповідач ОСОБА_1 не є власником зазначеного житла, а отже не є суб`єктом спірних правовідносин, внаслідок чого є неналежним відповідачем у даній справі.

Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.

Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявив. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідачів.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів порушення саме відповідачем його невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, а нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,81, 89, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за теплову енергію відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: http://ksm.ks.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І. Майдан