Справа № 209/415/24
Провадження № 2-н/333/318/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Варнавської Л.О., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.02.2024 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передано за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

04.04.2024 року зазначену справу передано у провадження судді Варнавської Л.О.

Згідно ухвали суду від 26.02.2024 року місце реєстрації заявниці ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , а довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації заявника за адресою: АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду заяви Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Разом із тим, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, доходжу до висновку, що права не підлягає прийняттю до розгляду Комунарським районним судом м.Запоріжжя та підлягає направленню до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області як помилково направлена.

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області зазначаючи про те, що ОСОБА_1 є громадянкою України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію її місця перебування в Дніпровському районі м. Кам`янське Дніпропетровської області, з реєстру Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, послався на постанову Кабінету Міністрів України від 09.08.2017 № 579 якою внесено зміни до пункту 9 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи». Проте як вбачається з офіційного порталу Верховної ради України, вказана Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 265 від 07.02.2022 р.

Частиною 8 ст.165 ЦПК України передбачена можливість постановлення ухвали про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи-підприємця (ФОП) буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду.

Можливості передачі заяви про видачу судового наказу за підсудністю у разі, якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - фізичної особи буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, нормами ЦПК України не передбачено, а наслідком подання заяви про видачу судового наказу з порушенням правил підсудності передбаченим п. 9 ч.1 ст.165 ЦПК України , є відмова у видачі судового наказу.

В даному випадку ані заявник, ані боржник не є юридичною особою або фізичною особою-підприємцем (ФОП), в поданій заяві заявником та боржником є фізична особа, а відтак процесуальні підстави для передання заяви про видачу судового наказу за підсудністю відсутні, справа помилково надіслана до іншого суду за підсудністю.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи те, що предметом заяви ОСОБА_1 є стягнення з боржника - фізичної особи аліментів, передача заяви про видачу судового наказу за підсудністю відносно фізичної особи нормами ЦПК України не передбачена, а тому вважаю за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України повернути дану справу на розгляд до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, як помилково направлену до Комунарського районного суду м.Запоріжжя.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч.1 ст.28 ЦПК України).

З матеріалів заяви про видачу судового наказу встановлено, що заявник взята на облік як внутрішньо переміщена особа від 06.07.2023 року №9186. Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»).

Згідно численної практики судів, а також роз`яснень Верховного Суду з питання щодо підсудності цивільних справ за участі внутрішньо переміщених осіб, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування, але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, але все ж хоче подати позов у суд, то у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе.

Отже, заявник звернувся до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання.

Так, звертаючись до суду, заявник вибрала альтернативну підсудність, тобто за зареєстрованим місцем свого проживання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Отже, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

З наведеного слідує, що заявник використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та звернувся до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за місцем свого проживання.

Процесуальні підстави для передання заяви про видачу судового наказу за підсудністю відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Матеріали цивільної справи № 209/415/24 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області як помилково надіслані Комунарському районному суду м. Запоріжжя

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала складена 05.04.2024 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська