Справа № 715/3019/23
Провадження № 2/715/32/24
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2024 року селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складi: головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.
за участі позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП.
07 лютого 2024 року рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.
При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу.
Позивав ОСОБА_1 та його представник адвокат Бандуровський Б.П. в судовому засіданні просили суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 21 000,00 грн.
ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, жодних клопотань до суду не направляв.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено(постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI).
Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ОСОБА_1 був адвокат Бандуровський Б.П. на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 27 липня 2023 року. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги, година роботи адвоката визначена у розмірі 1500 грн.
Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Однак у даному рішенні не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 подав до суду звіт (акт) про надані послуги у зв`язку із розглядом судової справи від 25.09.2023 року на суму 21 000 грн.

Таким чином, представником позивача своєчасно було подана заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення.

Згідно розрахунку витрат, які поніс ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи за його позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП, ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 наступні види правничої допомоги: зустріч та консультація, укладення договору тривалістю 02 год. 00 хв., вартістю 3 000 грн.; вивчення нормативної бази, судової практики та узгодження правової позиції тривалістю 3 год. 00 хв., вартістю 4 500 грн.; підготовка досудової вимоги ОСОБА_3 тривалістю 3 год. 00 хв., вартістю 4 500 грн.; підготовка позовної заяви та копій до Глибоцького районного суду Чернівецької області тривалістю 3 год. 00 хв., вартістю 4 500 грн.; участь в судових засіданнях та підготовка відповіді на відзив тривалістю 3 год. 00 хв. вартістю 4 500 грн..

Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що в таких наведено обґрунтований розрахунок витраченого адвокатом часу щодо надання кожного виду послуг, окрім підготовки досудової вимоги ОСОБА_3 , оскільки на думку суду даний вид наданих послуг не охоплюється поняттям ст.137 ЦПК та не може вважатися правничою допомогою наданою у зв`язку із розглядом судової справи. Також суд зазначає, що ОСОБА_2 не надавав до суду відповідь на відзив та не брав безпосередню участь в судових засіданнях, тому суд також вважає надану послугу у виді участі в судових засіданнях та підготовка відповіді на відзив необґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищенаведене, виходячи із складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено частково з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належним чином підтвердженого розміру понесених витрат на правничу допомогу в сумі 12 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Ухвалити додаткове рішення у справі № 715/3019/23, провадження № 2/715/32/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , мешканця с. Черепківці Чернівецького району Чернівецької області, на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що проживає в с. Бабине Вижницького району Чернівецької області, витрати на правничу допомогу в сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Суддя