Справа № 128/2678/23
РІШЕННЯ

Іменем України

04.04.2024 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1 представника позивача, адвоката Тарасюк О.М., відповідача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 , адвоката Ткаченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Вінницьким районним судом Вінницької області здійснювався розгляд кримінального провадження № 128/1515/14-к, в якому ОСОБА_2 обвинувачувався за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та ОСОБА_3 обвинувачувався за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст.125 КК України. Вона та її чоловік ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні були визнані потерпілими. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2023 кримінальне провадження було закрито та обвинувачених, які є відповідачами у даній справі, звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Її позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, подану в кримінальному провадженні, було залишено без розгляду.

Згідно вказаної ухвали, судом було встановлено, що ОСОБА_2 16.07.2012 приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Морській в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, на грунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, наніс удари кулаками рук по тілу потерпілій ОСОБА_1 , внаслідок чого останній були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому стегні, лівому плечі та лівому передпліччі, які, згідно висновку судово-медичної експертизи за № 2042 від 30.10.2013, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім цього, 16.07.2012, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Морській в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, на грунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_3 , діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс численні удари кулаками рук по тілу, голові та обличчі ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на слизовій оболонці верхньої губи справа, підвивиху третього зуба на верхній щелепі справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 3035 від 24.12.2012 відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_3 , 16.07.2012, приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_2 , діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс численні удари кулаками рук по тілу ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, на задній поверхні грудної клітки зліва, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3035 від 24.12.2012, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Позивач вказує, що внаслідок вказаних подій, а саме завдання відповідачами їй та її чоловіку ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, які супроводжувались принизливими словесними образами в їхню з чоловіком адресу, їй завдано моральної шкоди. Так, в результаті одержання тілесних ушкоджень вона вимушена була терпіти фізичний біль та страждання. Вона є онкохворою людиною, перенесла в зв`язку з цим дві онкологічні операції і станом на той час проходила необхідне лікування, в зв`язку з чим будь-який удар для неї був і є досить болісним і неприємним. Відповідач ОСОБА_2 наніс їй сильний удар в грудну клітину, де їй проводили операцію, а тому вона відчула нестерпний біль, в неї потемніло в очах і вона впала на землю. Чоловік ОСОБА_4 допоміг їй піднятись і в той момент відповідачі напали на нього. В подальшому вона ще декілька днів відчувала біль в місцях удару, відчувала слабкість, не могла спати. Душевні страждання також полягають у переживаннях, які вона зазнала в результаті протиправних дій відповідачів щодо неї та щодо її чоловіка ОСОБА_4 . Крім того, вона абсолютно не очікувала такої поведінки від сім`ї лікарів, які знали про її хворобу. Під час конфлікту ОСОБА_2 почав ображати її та глузувати з її тяжкої хвороби, сміявся з неї в присутності сторонніх людей. Все це завдало їй неймовірних страждань та душевного болю, крім цього, вона переживала про стан чоловіка, якому також було завдано тілесних ушкоджень.

З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що справедливим буде стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду за перенесені нею фізичні і душевні страждання, внаслідок їх протиправної поведінки, приниження її честі та гідності.

За вказаних обставин, позивач просить суд стягнути на відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 150 000 грн, а з ОСОБА_3 100 000 грн (а.с. 1 4).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 36).

Відповідач ОСОБА_3 на підставі ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що судом не було встановлено жодного факту вчинення відповідачем будь-яких дій щодо позивачки, в тому числі неправомірних та винних, а кримінальна справа, на яку посилається позивач, неодноразово розглядалася судами різних інстанцій протягом багатьох років. Цивільний позов у кримінальній справі був заявлений ОСОБА_1 до його сина, ОСОБА_2 , та вирішений вироком суду від 25.03.2015 шляхом часткового задоволення та стягнення з нього на користь позивачки 1 500 грн моральної шкоди. При цьому, первісно позов був заявлений на суму 20 000 грн. тому відповідачу незрозуміло, чому заявлена до стягнення сума з 20 000 грн на даний час становить 250 000 грн, які позивач бажає стягнути з нього та його сина. При скасуванні вироку в кримінальній справі неправильності вирішення цивільного позову ОСОБА_1 не встановлювалося та він є виконаним, з ОСОБА_2 було стягнуто на користь ОСОБА_1 усі присуджені суми. Крім цього звертає увагу, що вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2021 відповідача та його сина взагалі було виправдано. Тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 47).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі ст. 178 ЦПК України подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивачем в обґрунтування позовної заяви зазначено обставини, які не лише не відповідають дійсності, а подекуди навмисно спотворені.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року про засудження відповідачів та стягнення з них на користь позивачки грошових коштів, в тому числі на відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 1 500 грн, було скасовано, але до його скасування грошові кошти були стягнуті, а поворот виконання не здійснювався.

За наслідком нового судового розгляду кримінального провадження вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2021 року їх було виправдано, але в подальшому його було скасовано через істотні порушення норм КПК України та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку про допущення істотних порушень норм КПК при розгляді даного кримінального провадження, які виявились у відсутності технічної фіксації ряду судових засідань, що не можливо усунути в апеляційному суді, оскільки відсутні не тільки технічні носії в матеріалах кримінального провадження, але й відсутні резервні копії, які мали б зберігатися в суді першої інстанції. Оскільки відсутні технічні носії, на яких мали б бути зафіксовані пояснення потерпілих, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також яким чином досліджувались письмові докази, зважаючи на обсяг інформації, яка відсутня, такі порушення є істотними і позбавляють можливості апеляційний суд повторно їх досліджувати, про що просив прокурор в ході апеляційного розгляду.

В зв`язку з можливим умисним знищенням дисків із записами судових засідань, згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07 серпня 2023 року, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 у порядку ст.ст. 303, 306 КПК України на бездіяльність Вінницького обласного прокурора, відкрито кримінальне провадження за фактами протиправних дій прокурора ОСОБА_9 та працівників Вінницького районного суду Вінницької області, у тому числі голови суду, передбачених ч. 2 ст. 376-1, ч. 3 ст. 362 КК України, за фактами та обставинами, наведеними ОСОБА_3 у заяві про злочин від 15.06.2023.

Відповідач зазначає, що чекаючи понад 10 років справедливого судового рішення, він та його батько ОСОБА_3 зневірилися та подали до суду заяву про закриття кримінальної справи відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 КК України, ч. 2 ст. 284 КПК України, але ні він, ні його батько, категорично не визнавали своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а в тексті судового рішення формально перелічені обставини з обвинувального акту, проте будь-якої оцінки щодо доведеності або недоведеності цих обставин судом не надавалось, а зібрані докази і вказані обставини кримінальних правопорушень вважає недостатніми та такими, що не доводять їх з батьком винуватості.

Також відповідач зазначає про те, що ОСОБА_3 також звертався з заявою про вчинення злочину від 16 липня 2012 року до Вінницького РВ УМВС у Вінницькій області, але рішення про порушення кримінальної справи не прийнято, заходи щодо оперативного встановлення обставин, свідків події, вилучення речових доказів не вжито, тому він був фактично позбавлений можливості оскаржити такі дії, а рішення про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 16.07.2012 було прийнято лише 24 листопада 2012 року, тобто через більше як 4 місяці після події, а зібрані докази містять суперечності, та докази, на які посилалися відповідачі, не збиралися і не досліджувалися. За вказаних обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 73 80).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04.10.2023 вирішено заявлене клопотання про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 119).

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник пояснили, що вважають встановленим вчинення злочину відповідачами щодо позивачки та її чоловіка, кримінальне провадження було закрите за заявою самих відповідачів та за весь час розгляду кримінального провадження по даний час вона жодного відшкодування завданої їй моральної шкоди від відповідачів не отримувала. Щодо обставин заподіяння їй моральної шкоди зазначила, що у вказаний в позовній заяві час саме відповідачі вчинили бійку на її зауваження, коли ображали та принижували її чоловіка, почали образливо та принизливо відгукувалися про неї та її хворобу. Після цього почалася бійка, обставини якої встановлено судом за кримінальним провадженням. Від удару відповідача ОСОБА_2 вона впала, її чоловік підняв, після чого відповідачі напали на її чоловіка та він теж отримав тілесні ушкодження. Внаслідок цих подій вона проходила важке лікування, лікувалася більше року, її стан погіршився через дії відповідачів. Вона перебуває в стресовій ситуації до цих пір. Кримінальна справа розглядалася дуже довго, відповідачі жодного разу не вибачилися та жодних коштів від них вона не отримувала. Суму матеріальних претензій до відповідачів вона збільшила через тривалість судового розгляду кримінальної справи, а також через її тривалі переживання, оскільки між ними постійно виникають конфлікти та суперечки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що вважає неправдивими та спотвореними пояснення позивачки та свідків щодо обставин події, за якою вони з батьком притягувалися до кримінальної відповідальності, ніякої шкоди він позивачці не заподіював взагалі та їх вина не була доведена в ході судового розгляду, в тому числі щодо них постановлявся виправдувальний вирок. Ніяких ударів чи інших ушкоджень він позивачці не заподіював, а сварку почала саме позивачка з чоловіком, внаслідок якої побили саме його з батьком. Хвороба позивачки, на думку відповідача, не має жодного відношення до події та виявлені тілесні ушкодження у позивачки не відповідають дійсності, так як він не міг заподіяти їй вказаних тілесних ушкоджень. Крім цього, з відповідача вже було стягнено 1 500 грн за вироком суду в ході виконавчого провадження, до його скасування і направлення кримінального провадження на новий розгляд, назад ці кошти не стягувалися. Вони з батьком вважають себе потерпілими в тій події, але за їхніми заявами кримінальне провадження не відкривалося, а на даний час закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності. Вони погодилися на закриття кримінального провадження щодо них, тому що минуло більше 10 років, це знущання з нього, через це в нього розпалася сім`я, в батька був інсульт, вони втомилися ходити до суду та витратили багато коштів. Виправдувальний вирок щодо них скасували з технічних причин, тому що хтось викрав диски зі справи. Тому просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні пояснили, що вважають відсутніми підстави для стягнення з відповідачів на користь позивачки вказаної моральної шкоди. Відповідач вважає, що вся кримінальна справа була сфальсифікована, а після постановлення виправдувального вироку проти них було вчинено новий злочин, оскільки зникли диски як зі справи, так і з архіву суду, тому скасували виправдувальний вирок. Відповідачі не могли більше 10 років терпіти знущання, тому погодилися на закриття кримінального провадження за строками давності. Всі покази позивачки є неправдивими, позивачка та її чоловік постійно пишуть скарги на нього та сина в різні інстанції, а вказані позивачкою тілесні ушкодження не доводяться матеріалами кримінального провадження. За наслідком одного з вироків в кримінальному провадженні з нього стягнули грошові кошти на користь чоловіка позивачки, які він сплатив, а кошти на користь позивачки з нього не стягувались. Конфлікт між ними як сусідами триває з 2011 року, оскільки позивач та її чоловік не виконали рішення суду про демонтаж вигрібної ями, та саме позивач з чоловіком накинулися на нього з сином, але лише через рік, в 2013 році, вони дізнались, що було відкрито кримінальне провадження. Ніяких протиправних дій щодо позивачки відповідач не вчиняв, а причинно-наслідковий зв`язок з кримінальним провадженням та загостренням хвороби позивачки не доведено, вважають, що саме відповідачі є потерпілою стороною конфлікту.

Допитаний за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що є чоловіком позивачки та з відповідачами вони в неприязних стосунках протягом тривалого часу. Коли між ними виник конфлікт, то саме відповідачі стали насміхатись над його дружиною через її хворобу, ОСОБА_2 вдарив ногою його жінку в ліве стегно та в ліву частину грудної клітини його дружину. Він відтягнув їх від дружини, тоді вони стали бити вже його. Сусіди постійно знущаються над ними, погрожують. Після цих подій, в 2013 році його дружина важко переживала і проходила лікування, на лікування витратили великі кошти, дружина не могла спати, а сусіди й далі навмисно знущалися над ними. Він після тієї події звертався за медичною допомогою, також лікувався, а жінка хвилювалася й за нього. Ніхто з відповідачів досі не вибачився, ніякого відшкодування не сплачено.

Допитана за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є невісткою позивачки та на час події кримінального провадження, 16.07.2012, вона перебувала в будинку, почула крики і побачила з вікна, що на вулиці бійка. Коли вийшла на вулицю, то побачила, що її свекор лежить на землі, а над ним знаходиться ОСОБА_3 , поряд знаходився ОСОБА_2 та також допомагав в бійці. На вулиці також була матір позивачки, яка кричала і просила припинити бійку. В цей час позивачка теж була на вулиці, плакала, була майже в істериці. Позивачка дуже перенервувала внаслідок цієї події, в неї піднявся тиск, загострилась хвороба, в 2013 році позивачці була проведена повторна операція. Після бійки змінилася поведінка позивачки, вона дуже переживала. До цієї події між батьками її чоловіка і сусідами (відповідачами) регулярно відбувались сварки, вони були в неприязних стосунках тривалий час. Які тілесні ушкодження були нанесені позивачці вона не бачила, зі слів, її вдарив ОСОБА_3 в проопероване місце. Інших деталей події вона на даний час не пам`ятає.

Також судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копій довідок про доходи № 6225 2428 5846 1252/2519 та № 5885 2488 5083 1728/2520 від 05.05.2023, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Вінницькому приміському об`єднаному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності (а.с. 6, також зі звороту).

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК № 707546 від 12.06.2012, а також індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1168 від 12.06.2012, ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи з 2012 року (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є подружжям (а.с. 12).

Відповідно до копії ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2023 у справі № 128/1515/14-к, суд встановив, що ОСОБА_2 16.07.2012, приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи по вул. Морській в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, на ґрунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, діючи з прямим умислом, наніс удари кулаками рук по тілу потерпілій ОСОБА_1 , внаслідок чого останній було спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на лівому стегні, лівому плечі та лівому передпліччі, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 2042 від 30.10.2013 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 16.07.2012, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи по вул. Морській в с. Зарванці, Вінницького району, Вінницької області, на ґрунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_3 , діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс численні удари кулаками рук по тілу, голові та обличчі потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу та садна на слизовій оболонці верхньої губи справа, підвивиху третього зуба на верхній щелепі справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 3035 від 24.12.2012 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В свою чергу, потерпілий ОСОБА_4 , з метою захисту себе та дружини ОСОБА_1 , обороняючись від незаконних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу, діючи в рамках необхідної оборони від раптового нападу двох осіб, спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді саден на передній поверхні грудної клітки справа, в проекції правого ліктьового суглобу, синця та рани на лівій кисті руки, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 2043 від 30.10.2013 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_3 , 16.07.2012, приблизно о 10 год. 30 хв., перебуваючи по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які склались між сім`ями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_2 діючи групою осіб, без попередньої змови між собою, з метою спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, незаконно, протиправно, розуміючи незаконність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, умисно наніс численні удари кулаками рук по тілу ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, на задній поверхні грудної клітки зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи за N 3035 від 24.12.2012 відносяться до легких тілесних ушкоджень. В свою чергу, ОСОБА_4 , з метою захисту себе та дружини ОСОБА_1 , обороняючись від незаконних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , застосовуючи фізичну силу, діючи в рамках необхідної оборони від раптового нападу двох осіб, спричинив ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця на обличчі, крововиливу під кон`юнктиву правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 3037 від 18.12.2012 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисником обвинувачених адвокатом Войною А.А. до суду подано клопотання, яке було підтримано самими обвинуваченими, про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та звільнення їх від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Вказане клопотання судом задоволено. Кримінальне провадження по обвинувальному акту № 000058, внесеному в ЄРДР 23.11.2012, відносно ОСОБА_2 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України - закрито, звільнивши ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження по обвинувальному акту № 000058, внесеному в ЄРДР 23.11.2012, відносно ОСОБА_3 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України - закрито, звільнивши ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.Роз`яснено потерпілим право звернення до суду з цивільним позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства (а.с. 13 14).

Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 з 2006 року перебуває на обліку в онкологічному диспансері з вказаним діагнозом та проходила відповідне лікування і реабілітацію (а.с. 15 17, 27).

Відповідно до копії Акта судово-медичного дослідження (обстеження) № 1732, 16.07.2012, копії висновку експерта № 2042, виявлені у ОСОБА_1 синці на лівому стегні, на лівому плечі, на лівому передпліччі належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення в межах доби до обстеження (16.07.2012), можуть відповідати строку вказаному у постанові про призначення експертизи 16.07.2012 (а.с. 18, 24).

Згідно копії Акта додаткового судово-медичного дослідження (обстеження) № 2216, на підставі судово-медичного обстеження ОСОБА_4 (Акт судово-медичного обстеження № 1733 від 16.07.2012), копії висновку експерта № 3035, копії висновку експерта № 83, у ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження закритий внутрішньо-суглобовий перелом основи нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті зі зміщеннями кісткових уламків, синці на голові, на задній поверхні грудної клітки зліва, крововилив та садно на слизовій оболонці верхньої губи справа, підвивих 3-го зуба на верхній щелепі справа, що виникли від травмуючої дії твердого тупого предмету (предметів), такими предметами могли бути і названі у «постанові» «кулак руки», «нога». Закритий внутрішньо-суглобовий перелом основи нігтьової фаланги 2-го пальця правої кисті зі зміщеннями кісткових уламків у ОСОБА_4 не являвся небезпечним для життя, спричинив тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я, тому належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Синці на голові, на задній поверхні грудної клітки зліва, крововилив та садно на слизовій оболонці верхньої губи справа, підвивих 3-го зуба на верхній щелепі справа у ОСОБА_4 належать до легких тілесних ушкоджень. По давності утворення вище вказані ушкодження у ОСОБА_4 можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 16.07.2012, що підтверджується вказаними доказами, надано оцінку механізму утворення зазначених тілесних ушкоджень (а.с. 19 23, 25 26).

Відповідно до копії вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2015 у справі № 128/1515/14-к, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 180 годин громадських робіт. Звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 74 ч. 5 КК України в зв`язку із закінченням строків давності передбачених ст. 49 КК України. ОСОБА_2 за ст. 122 ч. 1 КК України, яка була підтримана потерпілим ОСОБА_4 , виправдано із-за недоведеності вчинення кримінального правопорушення за ст. 122 ч. 1 КК України. Визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн в прибуток держави. Звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 74 ч. 5 КК України в зв`язку із закінченням строків давності передбачених ст. 49 КК України. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 гривень моральної шкоди та 6 000 грн витрат по юридичній допомозі, а всього 7 500 грн. В стягненні решти суми моральної шкоди ОСОБА_1 відмовлено. Цивільний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1 500 грн. моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1 500 грн. моральної шкоди. В стягненні решти суми моральної шкоди та матеріальної шкоди по цивільному позову ОСОБА_4 відмовлено (а.с. 52 56, 87 91).

Згідно копії ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 24.05.2016 у справі № 128/1515/14-к, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката Самородової О.П. задоволено частково. Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25.03.2015 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України скасовано. Призначено новий розгляд в суді першої інстанції (а.с. 48 51, 81 84).

Згідно копії вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 09.12.2021, у справі № 128/1515/14-к, ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України. ОСОБА_3 виправдано за недоведеністю вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 57 65).

Відповідно до копії інформації про виконавче провадження від 03.08.2023, виконавче провадження № 49631229 за виконавчим листом Вінницького районного суду Вінницької області від 03.09.2015 № 128/1515/14-к про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500 грн моральної шкоди та 6 000 грн витрат по юридичній допомозі, а всього 7 500 грн, 11.05.2016 закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 скасування рішення, яке підлягало виконанню, згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2016 по справі № 128/1515/14-к скасовано рішення, яке перебуває на виконанні та повернуто на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, за період перебування на виконанні в рахунок погашення заборгованості державним виконавцем стягнуто 1 554, 50 грн в рахунок погашення заборгованості на користь стягувача, 79, 94 грн витрат, а також 155, 46 грн в рахунок погашення виконавчого збору (а.с. 66 68, 92 94, 156 158).

Згідно копії письмової заяви, зареєстрованої 16.07.12, ОСОБА_1 звернулась до міліції та просила прийняти міри до її сусіда ОСОБА_2 , який 16.07.2012 близько 11:00 год вчинив сварку, в ході якої ображав її словами нецензурної лайки (а.с. 85)

Відповідно до копії відповіді головного лікаря Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 01-26/2182 від 2013 року, ОСОБА_1 16.07.2012 звернулася в приймальне відділення МКЛ ШМД за медичною допомогою в хворої побили знайомі в 11:00 год. Оглянута хірургом, травматологом, на момент огляду патології не виявлено. В травматологічний пункт 16.07.2012 хвора не зверталась (а.с. 86).

Згідно копії ВП-спецрозділ від 04.08.2023, виконавче провадження № 49660042 за виконавчим листом Вінницького районного суду Вінницької області від 03.09.2015 № 128/1515/14-к про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 коштів в розмірі 1 500 грн 20.04.2016 завершено, виконавчий документ повернуто на підставі ч. 1 ст. 48 (відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення), згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 22.03.2016 скасовано ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22.07.2015 та призначено новий розгляд (а.с. 95 96).

Відповідно до копії дубліката посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 25.01.2018, ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с. 97).

Згідно копії Витягу історії хвороби № 1810 хворого обласного нейрохірургічного відділення № 20 ВПНЛ ім. ак. О.І. Ющенка, ОСОБА_3 лікувався з 12.02.2014 до 24.02.2014. Із анамнеза - 16.07.12 в побуті хворий отримав дану травму - побитий сусідом. Діагноз: наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з вираженими вегетативними порушеннями (16.07.12р.) (а.с. 98).

Відповідно до копії повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 15.06.2023, адресованого Генеральному прокурору України, ОСОБА_3 просив внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень суддями, співробітниками Вінницького районного суду Вінницької області та прокурором Вінницької окружної прокуратури Шестопал Д.А., передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 376-1, ч. 3 ст. 362 КК України, у зв`язку зі зникненням дисків із записами судових засідань в кримінальному провадженні, справа № 128/1515/14, через що виправдувальний вирок було скасовано через істотні порушення норм КПК України та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції (а.с. 99 101).

Згідно копії ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2023, скаргу ОСОБА_3 задоволено, зобов`язано уповноважену особу Вінницької обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 15.06.2023 про можливе вчинення кримінального правопорушення (а.с. 102).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

При цьому, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну її протиправними діями. У такому разі позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Така позиція суду відповідає висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 10 липня 2021 у справі № 161/694/20 (провадження № 51-811км21).

Тому суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_2 завдав позивачу та її чоловіку зазначених в ухвалі Вінницького районного суду Вінницької області від 27.03.2023, в справі № 128/1515/14-к, тілесних ушкоджень, а відповідач ОСОБА_3 чоловіку позивачки, а тому внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачці дійсно було завдано моральної шкоди.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц наголосила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, §62, 12.07.2007).

У практиці Європейського Суду з прав людини беруться до уваги різні обставини, що спричинили заподіяння моральної шкоди, зокрема, незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго (рішення ЄСПЛ у справі «Лопес Остра проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року); психічне напруження (рішення ЄСПЛ у справі «Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації» від 13 липня 1983 року); розчарування (рішення ЄСПЛ у справі «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року) тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що кримінальне провадження про притягнення відповідачів до кримінальної відповідальності за спричинення позивачці та її чоловіку тілесних ушкоджень було закрито з нереабілітуючих підстав, а тому вважається встановленим їх заподіяння, та враховуючи зазначені в ухвалі про закриття кримінального провадження відомості про характер тілесних ушкоджень, що спричинили також і моральні страждання позивачки внаслідок протиправних дій щодо неї та її чоловіка, а також поведінку відповідачів та тривалість відсутності достатнього відшкодування завданої шкоди відповідачами, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди, заподіяної їй відповідачами, є завищеним, при цьому причинно-наслідковий зв`язок з діями відповідачів та встановленим позивачці діагнозом, за яким вона отримала інвалідність і подальше її лікування, на яке вона посилається на обґрунтування заявленої до стягнення суми, не доведено. А тому, на переконання суду, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачці внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 , в даному випадку, буде сума 15 000 гривень, оскільки завдана ним моральна шкода полягає у фізичних стражданнях, завданих їй відповідачем, та душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та щодо її чоловіка, та розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачці внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 , в даному випадку, буде сума 5 000 гривень, оскільки завдана ним моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивачка зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача не щодо неї, а лише щодо чоловіка позивачки.

Тому враховуючи попереднє стягнення з відповідача ОСОБА_2 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди та примусове стягнення їх в ході виконання вироку суду, після скасування якого поворот виконання не здійснювався (а.с. 156 158), з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача на відшкодування завданої моральної шкоди 13 500 грн, а з відповідача ОСОБА_3 5 000 грн, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 23, 1166, 1168, 1177, 1190, 1195, ЦК України, ст.ст. 76 82, 211, 247, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 500 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ,місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 04.04.2024.

Суддя: