Справа №293/286/24
Провадження № 2/293/233/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 рокуселище Черняхів

Суддя Черняхівського районного суду Житомирської області Проценко Л.Й., вирішуючи питання про відкриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним

ВСТАНОВИВ:

26.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 09.06.2004, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Ухвалою від 28.02.2024 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу 7 денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви зазначених у мотивувальній частині ухвали.

29.02.2024 за №293/286/24/1713/2024 копія ухвали суду від 28.02.2024 направлена позивачу.

Під час перевірки статусу відстеження поштового відправлення 26.03.2024 встановлено, що поштове відправлення вручено особисто 18.03.2024.

Станом на 04.04.2024 ОСОБА_1 вимог ухвали суду від 29.02.2024 не виконав та зазначені недоліки не усунув.

У відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 6 статті 185 ЦПК України визначено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

Згідно ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

З урахуванням наведеного, а також того, що зазначені в ухвалі недоліки позивачем не усунуті, відповідно до вимог ч.3 ст.185 ЦПК України, позовну заяву про визнання договору дарування недійсним слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Суд, при постановленні ухвали, керується також практикою Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним вважати неподаною та повернути позивачу.

Позивачу надіслати копію ухвали, заяву та усі додані до неї документи. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Людмила ПРОЦЕНКО