ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3228/21 Номер провадження 22-ц/814/775/24Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року, ухвалене суддею Тимчук Р.І., повний текст рішення складено дата не вказана

у справі за позовом КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2021 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року у сумі 57 889,85 грн., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що КП «ЖЕО №2» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема, по гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані (проживають) у кімнаті АДРЕСА_2 та є споживачами житлово- комунальних послуг. Будинок АДРЕСА_1 має статус гуртожитку, що впливає на особливості нарахування плати за житлово-комунальні послуги. Так, мешканці вказаного гуртожитку сплачують на рахунок КП «ЖЕО № 2» кошти за електроенергію, яка постачається ПАТ «Полтаваобленерго», за послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надаються ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго», які у подальшому перераховуються КП «ЖЕО № 2» на рахунки відповідних виконавців послуг. При цьому, КП «ЖЕО № 2» лише розподіляє плату за послуги з опалення та гарячого водопостачання, електроенергію між мешканцями гуртожитку згідно рахунків, які виставляють виконавці цих послуг. Водночас, КП «ЖЕО №2» надає мешканцям вказаного гуртожитку лише послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно тарифу, переліку, у строки та з періодичністю, визначеними рішенням виконавчому комітету Полтавської міської ради №68 від 04.04.2018 року. Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 свого обов`язку зі сплати наданих житлово-комунальних послуг не виконують, у зв`язку з чим за адресою: АДРЕСА_3 , за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року утворилася заборгованість, яка станом на 01.10.2021 року становить 57 889,85 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року позов КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради заборгованість за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року у сумі 57 889,85 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн., а всього 60 159,85 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачі за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року фактично користувалася житлово - комунальними послугами й повинні нести відповідальність по сплаті заборгованості за даний період.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що є доведеним факт відсутності між позивачем і відповідачем договору «Про надання житлово - комунальних послуг», з умисної бездіяльності та ігнорування позивачем вимог п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Вважає також доведеним письмовими доказами факт відсутності будь - яких законних підстав для визнання в якості боржників та відповідачів по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є членами сім`ї відповідача, з ним не проживають, не користуються житлово-комунальними послугами за вказаною адресою та не мають жодних цивільних обов`язків та договірних відносин з позивачем. Крім цього зазначає, що відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», зобов`язання у споживача виникають лише на підставі укладеного типового письмового договору на надання житлово - комунальних послуг, в якому визначаються права, обов`язки та відповідальність сторін, та який, відповідно до п.3 ч.2 ст. 21 цього ж закону, повинен бути підготовлений та наданий для укладання споживачу виконавцем послуг. Наполягає на тому, що позивачем безпідставно нараховано та судом стягнуто плату за послуги підігріву води, якою останній не користується та довів це наявністю офіційно встановлених засобів обліку споживання гарячої води. Крім того,вважає необґрунтованим нарахування позивачем оплати за, нібито, користування послугою споживання енергопостачання та послуг з обслуговування будинку та прибудинкових територій на п`ятьох осіб, три з яких ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_5 , 2013 року народження) мають письмові докази свого не проживання за вказаною адресою. Вказані докази не проживання останніх належним способом в строки, передбачені вимогами чинного законодавства, були надані до відома та у розпорядження позивача. Проте, останній продовжив здійснювати фіктивні нарахування, створюючи таким чином неіснуючу заборгованість. Крім того вважає доведеним належними письмовими доказами факт недонарахування позивачем коштів, які були переведені на особовий рахунок відповідача Управлінням соціального захисту населення Подільської районної ради у м. Полтава, що створює фіктивну суму заборгованості, яку позивач вимагає до стягнення судом. Також звертає увагу на факт наявних розбіжностей у нарахованих сумах, які надавалися до сплати у списку, який надавався мешканцям будинку з сумами, які були надані позивачем до суду, за один і той же період надання послуг. Вказані суттєві розбіжності вказують на необґрунтованість заявлених сум. Вказана довільність та неточність заявлених сум не може обґрунтувати суму заявленого боргу, а тому, сформований таким чином борг, не може бути визнаним судом як існуючий. Зазначає, що позивачем на власний розсуд нараховано плату за послуги постачання теплової енергії (опалення) з розрахунку на загальну площу кімнати у розмірі 55,8 м2, проте, на його думку, кімната у гуртожитку може мати лише житлову площу, яка відповідно до ордеру становить 33.6 м2. При цьому вважає, що опалення місць загального користування відносяться до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які оплачуються за окремо встановленими тарифами. Таким чином, у суду наявні всі необхідні докази та обґрунтування для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, і щодо стягнення судових витрат. При цьому, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі ч.9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи. Крім того, вважає висновки суду першої інстанції щодо застосування строків позовної давності помилковими, оскільки таких доводів у своїх запереченнях він не наводив, заяви про застосування строків позовної давності до суду першої інстанції не подавав.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач КП «ЖЕО №2» просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради обслуговує будинок за адресою: м. Полтава, вул. Богдана Хмельницького, 7.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 8).

Відповідачі свої зобов`язання по оплаті послуг належним чином не виконували, внаслідок чого, за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року утворилася заборгованість за спожитті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 57 889,85 грн.(т.1 а.с. 9-11).

За результатами розгляду справи по суті позовних вимог, суд першої інстанції визнав, що факт існування заборгованості вбачається з розрахунку наданого позивачем та не був спростований відповідачами, які мають обов`язок щодо сплати коштів за отримані послуги, тож вимоги позивача є обґрунтованими.

Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд першої інстанції дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року у розмірі 57 889,85 грн.

Стосовно доводів відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності суд першої інстанції зазначив, що згідно матеріалів справи, 30.11.2021 року КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради звернулося до суду з вимогою про стягнення заборгованості за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року. Станом на 12.11.2021 року загальний строк позовної давності (три роки) за вимогам про стягнення заборгованості не сплив, а тому слід вважати обґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості, яка визначена у позові.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги, надані за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 01.10.2018 року по. 30.09.2021 року.

Права та обов`язки мешканців гуртожитків як споживачів житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про електроенергетику», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357, Правилами надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року №1070, та іншими законами та нормативними актами з питань надання окремих видів таких послуг.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572 встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом;

Згідно з положеннями пункту 7 розділу ІІІ Положення про гуртожитки 2015 року (втратив чинність 02.01.2019 року) особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, що проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги.

Пунктами 7,11 та 15 Примірного положення про користування гуртожитками (набрало чинність 26.06.2018 року) передбачено, що користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.

Наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані, зокрема, своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Згідно матеріалів справи встановлено та не заперечується учасниками справи, що на підставі спільного рішення адміністрації та теркому профспілки ДН-4 від 20.04.2007 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надана кімната АДРЕСА_2 , що підтверджується ордером на житлову площу №320 від 27.04.2007 року (т.1 а.с. 127).

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 17.11.2024 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 2013 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а. с. 8).

Договори про надання комунальних послуг на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , укладені надавачами цих послуг з КП «ЖЕО №2»(т.1 а.с. 16-31).

Мешканці вказаного гуртожитку сплачують на рахунок КП «ЖЕО№2» кошти за електроенергію, яка постачається ПАТ «Полтаваобленерго», та за послуги з опалення та гарячого водопостачання, що надаються ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго», які у подальшому перераховуються Підприємством на рахунки відповідних постачальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір,в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Управитель зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів (ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У рішенні Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13 зроблено правовий висновок щодо застосування положень пункту 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносно відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг та роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, він є незмінним.

З врахуванням викладеного, оскільки договори про надання комунальних послуг на гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 , укладені надавачами цих послуг з КП «ЖЕО №2», відповідачі зареєстровані у кімнаті №600 вказаного гуртожитку, акту про неотримання відповідних послуг матеріали справи не містять, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо фактичного користування відповідачами наданими житлово-комунальними послугами з постачання теплової енергії, електропостачання та утримання будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_5 , 2013 року народження, не проживають за вказаною адресою, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять достатніх та достовірних доказів на їх підтвердження. При цьому, заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, ОСОБА_1 надано листи, що подані до КП «ЖЕО №2» (т.1 а.с. 78-82), проте, вказані листи були подані ОСОБА_1 на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Полтави у справі №553/2476/18. Доказів звернення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до КП «ЖЕО № 2» з відповідною заявою про непроживання цих осіб за вказаною адресою, матеріали справи не містять. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 17.11.2024 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_5 , 2013 року народження, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 . Даних про фактичне місце їх проживання та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 , суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем безпідставно включено у заборгованість плату за постачання теплової енергії (опалення), яка нарахована на загальну площу 55.8 кв.м., а не на житлову площу кімнати №600 33.6 кв.м, то такі доводи є безпідставними, оскільки площа, закріплена за мешканцем гуртожитку - це площа, що складається з площі житлової кімнати (зазначена в ордері за даними технічного паспорту) та площі допоміжних кімнат, що перебувають у користуванні такого мешканця. Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року №14-рп/2011, власники неприватизованих квартир багатоквартирного будинку житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир (житлових приміщень). При цьому, колегія суддів звертає увагу, що КП «ЖЕО №2» лише розподіляє плату за послуги зпостачання теплової енергії між мешканцями гуртожитку згідно рахунків, які виставляють виконавці таких послуг, і, вразі незгоди з таким розподілом, відповідачі як і усі споживачі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 2014 року, мають можливість перейти на прямі розрахунки з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за послуги з опалення.

Доводи апеляційної інстанції щодо неврахування при стягненні заборгованості суми наданої субсидії, то ці доводи є безпідставними, оскільки згідно відповіді управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтави ради від 0607.2021 року №В-06/75, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному автоматизованому реєстрі осіб, що мають право на пільги, з 06.06.2020 року за категоріями «Ветеран органів внутрішніх справ» та «Особа з інвалідністю 2 групи». Згідно пункту 7 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №373, та заяви ОСОБА_1 від 06.06.2020 року, з червня по вересень 2020 року пільга виплачувалася йому у грошовій готівковій формі шляхом перерахування належних коштів на банківський рахунок. Всього за цей період управлінням було перераховано 1521,64 грн. Оскільки 30.09.2020 року управління отримало список боржників від КГТ «ЖКО 2», в якому зазначено заборгованість з оплати послуг підприємства по рахунку ОСОБА_1 на суму 80 473,29 грн., його було автоматично переведено на безготівкову форму одержання пільг з початку опалювального періоду. При цьому, згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем при подачі позову, вказані суми пільг зараховані в оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність розбіжностей у нарахованих сумах, які надавалися до сплати у списку, який надавався мешканцям будинку із сумами, які були надані позивачем до суду, за один і той же період надання послуг, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, згідно яких надана інформація у списках відповідає інформації, що визначена позивачем у розрахунку заборгованості.Різниця у раніше наданих квитанціях можлива за рахунок здійснення перерахунку, як за заявами мешканців гуртожитку, з урахуванням наданих пільг, так і, відповідно, виставлених рахунків обслуговуючих організацій.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води, оскільки згідно матеріалів справи встановлено, що у кімнаті АДРЕСА_2 , наявні індивідуальні прилади обліку холодної та гарячої води, що підтверджується копією акту виконаних робіт по встановленню та опломбуванню приладів обліку, копією акту про опломбування вузлів обліку води, свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16.11.2024 року та розрахункової книжки (т.1 а.с. 1236-126).

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що КП «ЖЕО №2» неправомірно здійснювало нарахування відповідачам заборгованість за підігрів води та суд першої інстанції помилкового стягнув розмір заборгованості за вказану послугу.

Згідно розрахунку заборгованості, за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року за послуги з підігріву води відповідачам була нарахована заборгованість у розмірі 18 260,73 грн.

З огляду на вищевикладене, загальна сума заборгованості підлягає зменшенню на суму заборгованості за послугу з підігріву води (57 889,85 грн. 18 260,73 грн. =39 629,12 грн.).

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції хоч і помилково надав висновки щодо заяви про застосування строків позовної давності, проте, вони не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволення позовних вимог.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, КП «ЖЕО №2» сплатило 2 270 грн. судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (т.1 а.с. 1,2). ОСОБА_1 згідно п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача КП «ЖЕО № 2» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1554 грн., по 518 грн. з кожного. Водночас, з КП «ЖЕО № 2» на користь держави підлягає стягненню 1073,94 грн. судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3, 4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04 вересня 2023 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради заборгованості за оплату житлово- комунальних послуг за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року - змінити, зменшивши їх розмір з 57 889,85 грн. до 39 629,12 грн

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради судовий збір у розмірі 518 грн. з кожного.

Стягнути з КП «Житлово-експлуатаційна організація №2» Полтавської міської радина користь держави 1073,94 грн. судового збору, що підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 квітня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов