КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/125/2024
У Х В А Л А

15 січня 2024 року місто Київ

справа № 761/25760/16-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув в порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки та арифметичної помилки у постанові Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Гуменюк А.І. у справі за позовом ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

15 липня 2016 року позивач ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:

849 446,31 грн. інфляційних втрат за період з 28 грудня 2011 року по 11 липня 2016 року;

159 015,61 грн. - 3% річних за період з 28 грудня 2011 року по 11 липня 2016 року.

В подальшому, 15 травня 2017 року позивач ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь:

1 068 125,13 грн. - інфляційних втрат за період з 28 грудня 2011 року по 15 травня 2017 року;

183 237,58 грн. - 3% річних за період з 28 грудня 2011 року по 15 травня 2017 року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1 068 125,13 грн. інфляційних втрат, 183 237,58 грн. 3% річних та судові витрати, пов'язані із розглядом справи у розмірі 6 890 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2020 року замінено стягувача у виконавчому провадженні з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20 листопада 2021 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з казаним рішенням суду першої інстанції, відповідача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 .

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року постанову Київського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Позов ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 інфляційні втрати у розмірі 967 421,35 грн., 3% річних у розмірі 110 099,84 грн. та судові витрати у розмірі 5932,97 грн.

В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 1435,11 грн.

У грудні 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного суду з заявою, в якій просила виправити описку та арифметичну помилку в постанові Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, зазначивши суму інфляційних витрат за період з 15 липня 2013 року по 15 липня 2016 року у розмірі 845 498,37 грн., суму стягнення 3% річних за період з 15 липня 2013 року по 15 липня 2016 року у розмірі 86 228,76 грн.

Заяву обгрунтовувала тим, що апеляційним судом було встановлено, що оскільки позивач з позовом звернувся до суду 15 липня 2016 року (що підтверджується штампом на конверті т.1 а.с.8) таким чином, до вимог за період з 28 грудня 2011 року по 14 липня 2013 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

Вказувала, що з вказаного висновку апеляційного суду щодо порядку застосування строку позовної давності слідує, що предметом задоволення позову про застосування до відповідачки міри відповідальності за ст.625 ЦК України є часовий проміжок від 15 липня 2013 року до дати пред`явлення позову 15 липня 2016 року (та складає трирічний строк в межах позовної давності).

Проте, як вбачається нижче за текстом постанови апеляційного суду, при наведенні судом формули для розрахунку інфляційних втрат та прострочення 3% річних щодо Q- кількість днів прострочим, допущено описку в даті та як наслідок - арифметичну помилку, та кінцевою датою розрахунку визначено 15 травня 2017 року замість правильного 15 липня 2016 року, таким чином, через допущену описку математично збільшено сукупну кількість днів на яку судом нараховано заборгованість (та перевищує 3 річний присіяний строк).

Зазначала, що допущена у постанові арифметична помилка призводить до безпідставного завищення розміру відповідальності, покладеного на відповідачку, та не відповідає висновку зробленого судом у постанові щодо періоду часу, за який позов було пред'явлено з дотриманням строків позовної давності, з чим відповідачка категорично не погоджується.

Вважає, що розрахунок вказаних сум слід здійснити за період з 15 липня 2013 року по 15 липня 2016 року в межах трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Колегія суддіввважає за можливе розглянути заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки та арифметичної помилки без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки та арифметичної помилки задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки.

Не є арифметичною помилкою, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у заяві виправлення описки та арифметичної помилки на те, що розрахунок сум у даній справі слід здійснити за період з 15 липня 2013 року по 15 липня 2016 року в межах трирічного строку позовної давності, не можуть бути підставою для виправлення описки та арифметичної помилки в постанові Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, так як є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції у постанові від 28 листопада 2023 року, 15 липня 2016 року позивач ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь: 849 446,31 грн. інфляційних втрат та 159 015,61 грн. - 3% річних за період з 28 грудня 2011 року по 11 липня 2016 року.

В подальшому, 15 травня 2017 року позивач ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_4 подав до суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь: 1 068 125,13 грн. - інфляційних втрат та 183 237,58 грн. - 3% річних за період з 28 грудня 2011 року по 15 травня 2017 року.

Відповідно до ч.2 статті 31 ЦПК України, в редакції чинній на час подання заяви про збільшення позовних вимог, крім прав та обов`язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір

позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право

визнати позов повністю або частково, пред`явити зустрічний позов.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Приписами статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Слід зазначити, що трирічний строк позовної давності є присічним саме в частині строку звернення з позовом до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з позовом звернувся до суду 15 липня 2016 року, що підтверджується штампом на конверті (т.1 а.с.8), таким чином колегія суддів дійшла висновку, що до вимогза період з 28 грудня 2011 року по 14 липня 2013 року має бути застосовано наслідки пропуску строку позовної давності.

При цьому, беручи до уваги трирічний строк позовної давності звернення до суду та заяву про збільшення позовних вимог, яка подана після звернення з позовом до суду, апеляційний суд у постанові від 28 листопада 2023 року дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 15 липня 2013 року по 15 травня 2017 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в постанові Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року відсутні описки та арифметичні помилки, а тому заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки та арифметичної помилки не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.261, 269 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про виправлення описки та арифметичної помилки у постанові Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: