Справа № 627/1042/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно ,

у с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у грудні 2010 року померла її мати ОСОБА_2 , яка до дня смерті проживала по АДРЕСА_1 разом з позивачкою. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке позивачка має намір успадкувати. ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Для оформлення спадщини після померлої матері , позивачка звернулася до нотаріальної контори, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та пропущеним строком для прийняття спадщини , їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину . Позивачка просить визнати , що житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право приватної власності на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями після померлої матері ОСОБА_2 .

У судовому засіданні позивачка підтримала позов , просить задовольнити .

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, допитавши свідків , повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №16 на 2006-2010 роки Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області , за ОСОБА_2 , згідно особового рахунку № НОМЕР_1 в погосподарській книзі №16 , рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та в її користуванні дійсно перебувала земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку ( присадибна земельна ділянка ) за вказаною адресою площею 0,1500 га , яка не приватизована . Будинок збудований в 1955 році, про що свідчить довідка старости виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 18.11.2023 ( а.с. 15)

Згідно довідки КП «Краснокутське БТІ» за №608 від 20.09.2023, право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано. ( а.с. 22)

Про те, що житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 існує, також свідчить технічний паспорт виготовлений КП « Краснокутське БТІ » від 19.09.2023. ( а.с. 23)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.12.1010, виданим Козіївською сільською радою Краснокутського району Харківської області. (а.с.12)

Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 06.11.2023 , ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована одна по АДРЕСА_1 , заповіт в сільській раді не посвідчувався. ( а.с.18)

Як зазначено в довідці Краснокутської селищної ради від 20.11.2023, ОСОБА_1 проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 з 2005 року по день смерті матері ОСОБА_2 ( а.с.19)

Актом обстеження , складеним депутатом Краснокутської селищної ради та двох сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 15.11.2023 , ОСОБА_1 з 2005 року по день смерті матері ОСОБА_2 , до 2010 року, проживала з нею в одному домоволодінні без реєстрації по АДРЕСА_1 , де вони разом вели спільне господарство , мали спільний бюджет. Через стан здоров`я ОСОБА_2 потребувала постійного догляду . ( а.с. 20)

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.11.2023 свідчить про те, що право власності на спірний житловий будинок не зареєстроване. ( а.с. 21)

Відповідно до довідки від 28.04.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 , а фактично проживає по АДРЕСА_1 . ( а.с. 6)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

За життя заповіт ОСОБА_2 не складався, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), видана Богодухівською державною нотаріальною конторою 17.11.2023. ( а.с. 47)

Чоловік спадкодавці та батько позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 16.11.1964 ( а.с. 8)

Сестра позивачки ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ,спадщину не прийняла та згідно її посвідченої заяви від 17.11.2023 , спадщину приймати після матері ОСОБА_6 не буде. ( а.с. 28)

Інших спадкоємців, окрім позивачки, після померлої ОСОБА_2 , немає.

Таким чином, спадкування майна ОСОБА_6 здійснюється за законом.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , а отже являється спадкоємцем першої черги, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 24.12.2010. ( а.с. 13 )

Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями позивачка фактично успадкувала, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 , проживала з нею в одному будинку, що підтверджується вище викладеними письмовими доказами та показаннями свідків.

Допиті в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили суду , що є сусідами позивачки в с.Городнє та підтвердили , що дійсно коли ОСОБА_2 паралізувало , позивачка в 2005 році переїхала в с.Городнє в будинок до матері та по день смерті постійно з нею проживала , вела спільне господарство, доглядала за нею та здійснила її поховання.

Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після померлої матері .

З метою отримання спадщини позивачка звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області , де за її заявою відкрита спадкова справа №213/2023. Однак, постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2023 , ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно та вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлої матері. ( а.с. 48)

Однак , суд вважає , що відсутність у ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно ,в силу вимог частини третьої статті 1296 ЦК України , не позбавляє її права на спадщину та не може свідчити про те, що вона не прийняла спадщину після смерті матері.

Окрім того, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319).

Таким чином в судовому засіданні встановлено факт належності ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 в редакції, чинній на час відкриття спадщини, було передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із частиною другою статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Так, статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім цього, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У постанові № 227/3750/19 від 22.09.2021 Верховний Суд зазначив : Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи з того , що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину , інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не встановлено , а позивачка фактично спадщину прийняла , суд вважає , що позовні вимоги ОСОБА_7 щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями , що належав її померлій матері обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1258, 1261,1268, 1296 ЦК України, ст. 10, 11, 12, 13, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Задовольнити позов ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно .

Визнати , що житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , після ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживаюча по АДРЕСА_4 , РНОКПП : НОМЕР_5 ;

Відповідач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул. Охтирська, 1, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, 62002.

Повний текст рішення виготовлено 18.01.2024.

Суддя Л. В. Вовк