1Справа № 335/1719/24 2/335/1346/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Печерей О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ПрАТ СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просило стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 45001,31 грн. в порядку відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2020 між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 172335285, за яким було застраховано цивільну відповідальність особи, яка на законних підставах керує автомобілем Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 .

10.02.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зазначена ДТП сталася з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2021 у справі № 335/1899/21.

Внаслідок вказаної ДТП власнику транспортного засобу Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_2 , була заподіяна матеріальна шкода в розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 138602,62 грн., тоді як вартість придатних залишків вказаного автомобіля становила 46000,00 грн.

У зв`язку з цим позивач в порядку п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), та з урахуванням франшизи, виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, в розмірі 90002,62 грн.

Оскільки власником автомобіля Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , є не ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, позивач вважає, що договір між ним і ОСОБА_1 був укладений з порушенням п. 13.2 ст. 13 Закону, а тому позивач має право в силу п. 38-1.1. ст. 38-1 Закону має право на відшкодування за рахунок винуватої особи половини страхового відшкодування, виплаченого потерпілому.

Ухвалою від 15.02.2024 біло відкрите провадження у справі, а її розгляд визначений в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач надіслав письмовий відзив із запереченнями проти задоволення позову, в обґрунтування чого послався на те, що автомобіль Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , був набутий ним під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вказаний автомобіль є їх спільною сумісною власністю як подружжя. При цьому відповідач раніше неодноразово укладав договори з позивачем, йому завжди було це відомо. Більше того, копія свідоцтва про шлюб була надана відповідачем позивачу, представник якого сам запропонував відповідач укласти договір на пільгових умовах, передбачених п. 13.2 ст. 13 Закону.

Позивач надіслав відповідь на відзив, де вказав на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та його представник, адвокат Салімонов Р.Є. в судовому засіданні 14.08.2024 заперечували проти задоволення позову, пославшись на доводи, викладені у відзиві.

Судовий розгляд було відкладено для надання відповідачу часу на подання додаткового доказу.

В судове засідання 09.09.2024 учасники справи не з`явились. Представник відповідача також надіслав заяву про розгляд справи без участі відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини і відповідні правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , зареєстрованому 31.10.1992 відділом ЗАГС міськвиконкомом м. Запоріжжя, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

У 2004 році ними був придбаний автомобіль Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , в якому власником зазначена ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 як особа, яка має право керування.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (статті 58, 59 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (статті 10, 60 ЦПК України).

При цьому, право спільної сумісної власності, на відміну від права спільної часткової власності, не передбачає виникнення права власності на частку в такому майні. Це є право власності без права на частку. Питання про визначення розміру часток у спільному сумісному майні подружжя можна вирішити винятково під час поділу об`єкта права спільної сумісної власності. При цьому під час поділу діє презумпція рівності часток співвласників у праві на такий спільний об`єкт.

Крім того, факт реєстрації майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, зокрема, у справі № 462/518/18.

Отже, той факт, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником зазначена лише ОСОБА_2 , не означає того, що він належить лише їй, оскільки він спільної сумісної власністю подружжя ОСОБА_4 , тобто ОСОБА_1 є таким же його власником, як і ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з вимог ст. 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач, стверджуючи про відсутність у ОСОБА_5 права власності на вказаний автомобіль, не надав жодного доказу на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям ОСОБА_4 у шлюбі.

Також судом встановлено, що 15.04.2020 між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 172335285, за яким було застраховано цивільну відповідальність особи, яка на законних підставах керує автомобілем Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі строком дії по 21.04.2021 включно.

За умовами вказаного договору, до страхового платежу, який мав сплатити ОСОБА_1 як страхувальник, був застосований коефіцієнт 0,5 як пільговику.

Як зазначив позивач, що підтверджено відповідачем, при укладенні договору до відповідача була застосована пільга, передбачена п. 13.2 ст. 13 Закону, де зазначено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Наявність у відповідача статусу пенсіонера та об`єм двигуна належного йому автомобіля, що дорівнює 2500 куб. см, сторонами справи не оспорювались.

10.02.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Зазначена ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_1 , який керував автомобілем Nissan X-Trail, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2021 у справі № 335/1899/21.

Отже, стався страховий випадок, передбачений Законом і договором.

Внаслідок вказаної ДТП власнику транспортного засобу Ford Transit, державний номерний знак НОМЕР_2 , була заподіяна матеріальна шкода в розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 138602,62 грн., тоді як вартість придатних залишків вказаного автомобіля становила 46000,00 грн., що підтверджується наявними у справі доказами.

У зв`язку з цим позивач в порядку п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), та з урахуванням франшизи, виплатив потерпілій особі страхове відшкодування, в розмірі 90002,62 грн., що підтверджується наявними у справі матеріалами, і відповідачем і оспорюється.

Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

З наведеної правової норми випливає, що обов`язок компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування за своєю правовою природою є формою відповідальності за вчинення правопорушення, яке полягає, зокрема, у введенні страховика в оману щодо наявності підстав для укладення договору на пільгових умовах.

Відтак, страховик, який заявляє вимогу про стягнення такої компенсації, повинен довести факт вчинення відповідного протиправного діяння.

Однак під час розгляду цієї справи позивач не надав доказів вчинення ОСОБА_1 діяння, відповідальність за яке передбачена п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону, оскільки єдина обставина, на яку посилався позивач, - що ОСОБА_1 не є власником забезпеченого транспортного засобу, не знайшла свого підтвердження.

За таких умов суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати в силу ст. 141 ЦПК України відшкодуванню позивачу не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення суми майнової шкоди - відмовити.

Повний текст рішення складений 13.09.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв