Провадження № 2/344/889/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 02.11.2023 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 28 травня 2021 року він за усним договором позики передав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 1000 доларів США. Вказана сума коштів була отримана відповідачем у присутності свідка. Про факт отримання грошових коштів свідчить власноруч написана ОСОБА_2 розписка, згідно якої відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 01.11.2021 року. Однак, не зважаючи на неодноразові звернення позивача щодо повернення боргу, відповідач борг так і не повернув, тому позивач змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задоволити позов у повному обсязі з підстав наведених в ньому.

Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що він є підприємцем та орендував у ОСОБА_3 приміщення в якому проводив ремонті роботи, щоб в подальшому використовувати приміщення в підприємницькій діяльності. Дане приміщення знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та здійснював свою діяльність з лютого 2021 року по липень 2022 року. Щодо боргу вказав, що насправді грошові кошти він не отримував, а написав боргову розписку, оскільки не мав змоги доробити ремонт та сплачувати оренду. Просив визнати боргову розписку недійсною. На запитання головуючого судді та представника позивача вказав, що наслідки написання боргової розписки йому були відомі, в день написання боргової розписки повністю розумів та усвідомлював свої дії.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом встановлено, що 28 травня 2021 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 , грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, що підтверджується борговою розпискою.

Згідно із даною розпискою, позичальник ОСОБА_2 зобов`язується повернути позикодавцю кошти в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США (еквівалент 28 000 грн.) до 01.11.2021.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку договору позики від 01.11.2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач стверджує, що між ним та позивачем були ділові стосунки та він орендував у позивача приміщення, але жодних доказів на підтвердження своїх слів він суду не надав.

В судовому порядку відповідач договір позики не оспорює.

Договір позики між сторонами укладень іноземній валюті, доларах США, але повернути позику позивач просить в гривневому еквіваленті станом на день звернення з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив виконання зобов`язання, оскільки грошові кошти взагалі не повернув згідно умов договору.

Згідно даних із сайту НБУ курс долара США станом на 01.11.2023 становив 36.28 грн., отже відповідач повинен повернути позивачу 36 280 грн., а не 37 500 грн., як помилково зазначив позивач у позовній заяві.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача грошових сум згідно ст. 625 ЦК України, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.11.2021 по 01.11.2023 в сумі 2 253 грн. 08 коп., але така сума 3% річних порахована не вірно, оскільки не вірно визначено саму суму боргу.

Від суми боргу 36 280 грн. 3% річних становить 2179 грн. 678 коп.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, то така вимога не підлягає до задоволення, оскільки інфляція може бути нарахована тільки на невиконані грошові зобов`язання в гривні, а не у валюті.

Отже, позов підлягає до частково задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 252, 254, 526, 527, 530, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст.2, 4, 5, 12, 13, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , заборгованість за договором позики від 28 травня 2021 року в розмірі 36 280 (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят) гривень, 2179 (дві тисячі сто сімдесят дев`ять) гривень 78 копійок - 3% річних від простроченої суми, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2024