Справа № 358/579/21 Провадження № 2-др/358/4/24
16 січня 2024 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Тітова М.Б.,
секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Ящука Леоніда Адамовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
16 серпня 2023 року рішенням Богуславського районного суду Київської області відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500837821 від 18 серпня 2020 року.
18 серпня 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Ящука Леоніда Адамовича про ухвалення додаткового рішення, в якому порушено питання про стягнення з позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат на правничу допомогу, що становлять 2500,00 гривень. Також представником відповідачки разом з заявою надано акт №1 від 17.02.2022 про виконання робіт з надання правничої допомоги відповідно до Договору про надання правової допомоги №4 від 09.02.2022.
12 вересня 2023 року позивачем Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» подано апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2023 року матеріали цивільної справи №358/579/21 за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено до Богуславського районного суду Київської області для ухвалення додаткового рішення.
22 вересня 2023 року представником позивача ОСОБА_2 подано заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якому представник позивача просить відмовити в задоволенні вимог стороні відповідача у стягненні витрат на правничу допомогу, зменшити розмір заявлених вимог.
Аналогічне заперечення надійшло до Богуславського районного суду Київської області 16.01.2024.
На обгрунтування свого заперечення представник позивача вказує на те, що законодавством сторін не звільнено від обов`язку доказування факту надання послуг та розрахунку за них, а тільки створені умови для реалізації відповідних прав.
Так, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Законодавець спеціально виділив окремий порядок подачі тих доказів які стосуються саме витрат на правову (правничу) допомогу, оскільки це пов`язано із специфікою їх виникнення у часі, а саме з тим, що в ст. 137 ЦПК України зазначено про надання саме доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
В той же час, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно пп.14 п.1 ст. 226 Податкового кодексу України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Таким чином на підтвердження факту розрахунку із самозайнятою особою яка здійснює незалежну професійну діяльність, сторона повинна надати суду договір про надання правової (правничої) допомоги який містить умови про вартість послуг, їх розмір і порядок розрахунків, та розрахунковий документ який відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», зокрема документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).
Зокрема згідно п. 5 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні № 148 від 29.12.2017 року, суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.
Однак в матеріалах справи відсутні будь - які з наведених вище доказів, як щодо вартості послуг, порядку і розміру нарахувань за такі послуги, так і доказів розрахунку.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Відносини між адвокатом та клієнтом передбачають можливість виникнення обов`язку по сплаті гонорару та відшкодуванню інших витрат адвоката, а відносини між сторонами передбачають відшкодування таких вже понесених витрат, що свідчить про необхідність доказування відповідних обставин.
У даній справі заявником не доведено як підставність розміру таких витрат по причині відсутності між адвокатом та клієнтом закріпленої в договорі домовленості про їх розмір та порядок розрахунку, так і факт їх понесення, а тому заява не підлягає до задоволення.
Також представник позивача зауважив, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є явно необгрунтований та не співмірний зі складністю справи та заявленим розміром позовних вимог.
Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України, при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, про що є відомості в матеріалах справи.
Представник відповідачки - Ящук Л.А. в своїй заяві просив постановити додаткове рішення у справі без його участі та без участі відповідачки.
Представник позивача в судове засіданні не з`явився.
Вирішуючи заяву про стягнення з відповідачів на користь позивачки судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Рішення в даній справі, яким завершено її розгляд по суті ухвалене Богуславським районним судом Київської області 16 серпня 2023 року ( а.с. 100-102).

18 серпня 2023 року адвокатом Ящуком Л.А. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в розмірі 2500,00 гривень (а.с. 105).

У заяві зазначається, що у зв`язку з розглядом вказаної справи, у період з 09.02.2022 року по 16.08.2023 року ОСОБА_1 була надана правнича допомога адвоката у розмірі 2500 гривень відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги №4 від 09.02.2022 року. Зазначені витрати на правничу допомогу адвоката, які ОСОБА_1 сплатила, підтверджуються актом №1 від 17.02.2022 року про виконання робіт з надання правничої допомоги відповідно до Договору про надання правничої допомоги №4 від 09.02.2022 року, в якому міститься детальний опис виконаних робіт, а також розрахунковою квитанцією.

Заява про подання доказів витрат на правничу допомогу адвоката була зроблена 15.04.2022 року до закінчення розгляду справи.

Згідно акту № 1 від 17.02.2022 про виконання робіт з надання правничої допомоги відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 4 від 09.02.2022 сторони погодили, що вартість видів правової допомоги, наданих адвокатом і прийнятих клієнтом за період з 09 лютого 2022 року по 17 лютого 2022 року склала 2500 гривень 00 коп. ( а.с. 107).

Згідно розрахункової квитанції серії ББАЇ №821931 від 18.08.2023, ОСОБА_1 оплатила адвокату Ящуку Л.А. вартість наданих послуг в сумі 2500,00 грн. ( а.с.108).

Також до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги № 4 від 09.02.2022, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Ящуком Л.А. та ордер (т. 1 а.с. 57 - 61).

Вирішуючи заяву про стягнення з позивача на користь відповідачки судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступні положення чинного законодавства, яким врегульовано питання відшкодування витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини застосовує аналогічні критерії присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах №923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Тобто стороні, яка намагається стягнути витрати на професійну правничу допомогу, слід якомога детальніше описати надані послуги та надати суду максимально можливий обсяг доказів, що реально підтверджує заявлений розмір витрат на адвоката.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У вже згаданій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

При вирішенні даного клопотання представника відповідачки, суд приходить до висновку, що розмір гонорару, визначений позивачкою та її адвокатом, щодо витрат на правничу допомогу 14 лютого 2022 року - ознайомлення з матеріалами цивільної справи з виготовленням копій документів, тривалість - 1 година, вартість - 1000 гривень, то в даному випадку тривалість часу ознайомлення на заяві (а.с. 63) не вказана і не підтверджена іншими доказами, а тому відсутні підстави для стягнення вказаної суми витрат.

Натомість, підлягають до відшкодування витрати понесені: на надання консультації та роз`яснень з правових питань від 09.02.2022, тривалість 0,5 годин, у розмірі 500 гривень; підготовка до участі у справі, з вивченням судової практики в аналогічних справах ( №357/3713/21, №686/24680/21, №752/26988/18, №378/347/21) , тривалість 1 година, у розмірі 1000 гривень.

З урахування вищевикладеного підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу, які понесені відповідачкою ОСОБА_1 , у розмірі 1500 гривень, які підлягають стягненню з позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Ящука Л.А. про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат понесених на оплату правничої допомоги задовольнити частково.

Стягнути із Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (адреса Україна, 03150, м. Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 100, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Апеляційну скаргу на додаткове рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційну скаргу може бути подано до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов