№ 201/7111/18
провадження 6/201/54/2024
УХВАЛА

18 січня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 25 червня 2018 року звернулася суду з позовом до відповідачів КП «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2020 року позовну заяву задоволено та визнано ОСОБА_1 , доньку померлої ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 , як особу, яка здійснила поховання своєї матері ОСОБА_3 на Запорізькому кладовищі у місці № 2, ряд № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 (у свідоцтві про поховання формату А5 серія ААА № 624513 ОСОБА_2 значиться особою, яка поховала ОСОБА_3 ). Визнати недійсним свідоцтво про поховання серії НОМЕР_3 , паперового зразку формату паперу А5, яке було видане 15 вересня 2015 року Комунальним підприємством «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради, в якому ОСОБА_2 значиться як користувач місця № 2 на Запорізькому кладовищі у ряду № 4 на ділянці № 30, де 16 вересня 2015 року поховано ОСОБА_3 (реєстраційний номер поховання НОМЕР_4 , книга № 4011) та зобов`язати Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради видати таке ж саме (такого ж формату, якості, з тими ж властивостями та інш.) свідоцтво на ОСОБА_1 , замість ОСОБА_2 . Зобов`язати відповідача Комунальне підприємство «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради зробити виправлення у всіх існуючих документах, які стосуються поховання матері позивача ОСОБА_3 : книзі № 4011 та інших облікових документах, де замість не вірно вказаного ОСОБА_2 написати ОСОБА_1 , а також виправити помилку про кількість місць поховання (вказати 5 місць) при видачі позивачу ОСОБА_1 нового свідоцтва про поховання або зазначити в свідоцтві «родинне поховання» з наданням завіреної копії довідки про кількість місць для могил (без кремації) та розташування її родинного поховання (місце, ділянка, місцезнаходження між родинними похованнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ). Стягнути з Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради на користь на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп..

Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 12 січня 2024 року звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа по цій справі.

Ухвалою від 07 серпня 2023 року замінено сторону боржника у виконавчому провадженні по цивільній справі № 201/7111/18 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки, з Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради на його правонаступника Комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради ().

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (редакція від 15.12.2017) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та подання (заяви) суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки як витікає з матеріалів справи виконавчий лист було отримано стягувачем та пред`явлено його до виконання до Центрального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), у зв`язку з чим було відкрито виконавче провадження № 62589292 та в подальшому постановою державного виконавця від 06 грудня 2022 року виконавче провадження з примусового виконання зобов`язання КП «Ритуальна служба» ДМР внести виправлення у документи про поховання закінчено, також слід зазначити, що інших відомостей відносно місцезнаходження чи примусового виконання або відомостей та доказів на підтвердження того, що виконавчий лист було втрачено чи інше, суду не надано, також не можуть бути взяті до уваги посилання заявника, що виконавчий лист направлено стягувачу поштою та після звернення ОСОБА_1 щодо того, що вона поштою постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий лист не отримала, оскільки зазначене не підтверджено належними та допустими доказами.

Відсутні докази того, що були звернення до Укрпошти щодо місця знаходження листа та чи був він повернений відправнику.

Таким чином та з урахуванням вище викладеного та зазначеного, заява не обґрунтована, не підтверджена та безпідставна, передбачених законом підстав на даний час для її задоволення немає.

Не може суд прийняти до уваги позицію заявника щодо його наполяганні на вимогах подання (заяви), оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується.

За таких обставин, чинним законодавством не передбачено видачу дублікату виконавчого листа, а тому видавати дублікат виконавчого документа на теперішній час немає законних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 12, 13, 18, 76, 77, 81, 84, 258, 259, 260, 261, 353, п. 17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Ритуальна служба» Дніпровської міської ради і ОСОБА_2 про визнання факту, визнання свідоцтва про поховання недійсним, зобов`язання вчинити певні дії і виправлення помилки відмовити.

Ухвала набрала законної сили 18 січня 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А Антонюк