Провадження №2/490/1525/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

та призначення справи до судового розгляду по суті

05 квітня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Борисової Г.О.,

відповідача ОСОБА_1

провівши підготовче судове засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності.

Ухвалою Центрального районного суд м. Миколаєва від 07.06.2023р. клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено, позовну заяву залишено без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову застосовані ухвалою суду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.07.2023р. апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Центрального районного суд м. Миколаєва від 07.06.2023р. скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для повторного вирішення питання щодо залишення позову без розгляду.

Постановою Верховного Суду від 30.10.2023р. вищезазначену постановою Миколаївського апеляційного суду залишено без змін.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2024 року визначено головуючого суддю Чаричанського П.О.

Позивач не з`явився до зали судового засідання, повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки за місцем зазначеним в позовній заяві, заяв про зміну місця проживання суду не надходили.

Представники позивача - адвокати Масютій С.О. та Рознін В.А. повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду, що підтверджує Довідка про доставку електронного документу (повітки, а також інформації про дату слухання) в їх електронний кабінет в Електронного суду.

Пунктом 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного суду.

Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч. 4 ст. 64 ЦПК України про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Будь-яких заяв від представників позивача - адвокатів Масютія С.О. та ОСОБА_4 до суду про припинення представництва ОСОБА_2 не надходили.

Крім того, в матеріалах справи наявна заява адвоката Розніна В.А., в якій він просить присилати судові документи в електронному вигляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПУ України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також судом враховано висновок Європейський суд з прав людини зробив, про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( Рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Відтак, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви.

1.

14.06.2023р. відповідач ОСОБА_1 надав заяву про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, згідно ч. 9 ст. 141, ч.5 ст.142 ЦПК України, просив стягнути 75146,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вказану заяву просив розглядати за його відсутності.

В даному судовому засіданні відповідач відмовився від розгляду заяви від 14.06.2023р. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки вона була подана після винесення ухвали від 07.06.2023р. про залишення позову без розгляду, яка в подальшому скасована.

Суд протокольною ухвалою задовольнив відмову відповідача від зазначеної вище заяви.

2.

10.02.2024р. відповідач ОСОБА_1 надав клопотання про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначив, що позов заявлений ОСОБА_2 ,О має ознаки завідомо безпідставного, то що ОСОБА_2 ,О не має зареєстрованого в Україні місця проживання, та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові, а здійсненні відповідачем ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у разі відмови у позові можуть бути не відшкодовані ОСОБА_1 чи таке відшкодування може бути ускладнене.

Суд, дослідивши клопотання від 10.02.2024р. про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, матеріали цивільної справи №490/10490/19, прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Частиною 4 ст. 135 ЦПК України передбачено, що як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Щодо відсутності місця реєстрації відповідача суд зазначає, що по даному питанню вже була надана оцінка судом апеляційної інстанції в постанові суду від 24.07.2023р. з якою погодився Верховний Суд в постанові від 30.10.2023р. де зазначено наступне: що згідно копії паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , він є громадянином України, з 1997 року має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання (перебування) на території України, яке зазначене в паспорті ( АДРЕСА_1 ). Тому, за наявності відмітки у паспорті ОСОБА_2 про місце реєстрації, довідка Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 31 серпня 2015 року, яка містить суперечливу інформацію, не може бути прийнята до уваги. Саме по собі зазначення ОСОБА_2 у позовній заяві іншу адресу ніж та, за якою він зареєстрований, не є беззаперечним доказом відсутності у нього місця реєстрації, оскільки закон пов`язує фізичну особу проживати за її місцем реєстрації. Зміст інформації, яка вказана у довідці Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 15 січня 2018 року, не свідчить про те, що ОСОБА_2 не має місця реєстрації, оскільки реєстрація місця проживання ОСОБА_2 проведена до початку ведення Єдиного державного демографічного реєстру , тобто до квітня 2016 року.

Виходячи з наведеного, доводи відповідача про те що ОСОБА_2 не має місця реєстрації, як на підставу забезпечення судових витрат не заслуговують на увагу.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, з`явлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (частина третя та четверта статті 44 ЦПК України).

У клопотання про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу, вказує, що загальна кількість позовів щодо вимог які стосуються спірного майна з 2015 року становить на даний час 39 позовів, а саме:

1.від ПП Шафаят: 11 позовів;

2.від Самедовой Ніси: 18 позовів;

3.від Самедова Довлаталі: 1 позов;

4.від Самедова Шафахета: 1 позов;

5.від ОСОБА_2 : 7 позовів (із них 3-и зустрічні);

6.від ОСОБА_5 : 1 позов.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, подача позовів від ПП Шафаят, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,які хоча і стосуються спірного майна, не можуть ставитись ОСОБА_2 в провину щодо необґрунтованих дій.

Щодо подачі позовів самим ОСОБА_2 , суд зазначає, що 4-и позови були подані з 2015 - 2018 року до подачі даного позову, що розглядається в цій справі, три із них зустрічні. Позов до АТ «Миколаївобленерго» про розірвання договору про постачання електричної енергії та заборони відповідачу розривати інший договір про постачання електричної енергії, а також позов про надання дозволу на проживання не свідчать про необґрунтованих вчинених дій в даній справі, в тому числі в силу ст.ст. 4, 13 ЦПК України. Крім іншого, як зазначає сам ОСОБА_1 та надає відповідне рішення суду, ним було стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати по одній із зазначених вище справ.

Відносно подання позову про скасування реєстрації права власності (справа №490/10490/19) це справа яка на даний час розглядається.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 про необґрунтованість дій позивача, які призвели до затягування справи є подання апеляційної та касаційної скарги на ухвали суду першої інстанції, яка відповідно до норм ЦПК України та судової практики не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (вказується Ухвала Центрального районного суд м. Миколаєва у справі №490/10490/19 від 20.09.2021р.) суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ч. 1 ст. 389 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року, суд відмовив у прийняті до розгляду та повернув ОСОБА_2 уточнену позовну заяву від 11.02.2021р. та заяву про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021р. Відмовив у задоволені клопотання про витребування доказів для проведення експертизи, клопотання про неврахування судом під час розгляду справи відзиву відповідача, також відмовив у задоволені клопотання відповідача про виключення третьої особи. Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

11 жовтня 2021 року ОСОБА_2 оскаржив ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотань позивача та відповідача, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року, апеляційна скарга ОСОБА_2 повернута на підставі ст. 353 ЦПК України в частині відмови у задоволені клопотання про витребування доказів для проведення експертизи, клопотання про неврахування судом під час розгляду справи відзиву відповідача, також відмовив у задоволені клопотання відповідача про виключення третьої особи.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24.11.2021р. відмовлено в задоволені апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року, в частині відмови у прийняті до розгляду та повернення ОСОБА_2 уточненої позовної заяви від 11.02.2021р. та заяви про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021р.

У листопаді 2021р. ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18.10.2021р.

У грудні 2021 р. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року в частині відмови у прийняті до розгляду та повернення уточненої позовної заяви від 11.02.2021р. та відмови у прийнятті до розгляду та повернення заяви про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021 року, а також скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 15.03.2023 року ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року залишено без змін, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року частині відмови у прийняті до розгляду та повернення уточненої позовної заяви і заяви про зміну (доповнення) позовних вимог та постанову Миколаївського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного твердження відповідача ОСОБА_1 , що ухвала Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 вересня 2021 року не підлягає оскарженню окремо від рішення суду не відповідає дійсності. Ухвала суду від 20.09.2021р. в частині не підлягала оскарження, в іншій частині підлягала оскарженню, як в апеляційному так і в касаційному порядку.

Щодо твердження, що позивачем подано численні заяви про зміну предмету та підставу позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Позивач скористався своїм правом наданим йому ч. 3 ст. 49 ЦПК України, подав уточнену позовну заяву від 11.02.2021р. та заяву про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021р., оцінку яким суд надав за результатами підготовчого провадження ухвалою суду від 20.09.2021р.

Виходячи в вищевикладеного суд зазначає, що на даний час відсутні обставини, які б вказували що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов, а тому відсутні підстави передбачені п.1 ч. 4 ст. 135 ЦПК України щодо покладання на позивача ОСОБА_2 забезпечення судових витрат.

Щодо відсутності майна у Позивача , суд зазначає, що відсутність нерухомого майна та транспортних засобів, ще не свідчить, що у ОСОБА_2 не зможе компенсувати витрати відповідача уразі програшу справи. На даний час позивач ОСОБА_2 , як зазначено в ухвалі суд від 25.03.2024 року, позивач вже вніс на рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області 31004 грн., які можуть бути використанні для компенсації витрат відповідача. Також позивачем на виконання ухвали суду від 04.09.2020р. по даній справі внесене на рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області 50000 грн., які також можуть бути використанні для компенсації витрат відповідача.

Суд роз`ясняє сторонам по справі, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

3.

Відповідачем в черговий раз подано заяву про залишення позову без розгляду, яка датована 27.03.2024 року.

З обґрунтування заяви вбачається, що підставами залишення позову без розгляду, є незгода відповідача з ухвалою суду від 25.03.2024 року, якою було відмовлено в задоволені заяв відповідача від 25.11.2021р., від 21.04.2023р. та від 19.02.2024р. про залишення позовної заяви без розгляду та скасування заходів забезпечення позову. Підстави для залишення позову без розгляду вказуються ідентичні обставини, що і в заявах від 25.11.2021р., від 21.04.2023р. та від 19.02.2024р. Фактично просить суд надати переоцінку своєму рішенні, вказуючи, що воно є незаконним.

З даного приводу суд зазначає, що не вправі надавати оцінку і переоцінку власному рішенню суду, крім випадку перегляду рішень за нововиявленими або виключеними обставинами.

Виходячи з наведеного заява відповідача від 27.03.2024р. про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

4.

Щодо уточненої позовної заяви від 11.02.2021 року та заяви про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021 року суд зазначає наступне.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати незаконним, протиправним та скасувати з моменту прийняття з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Іноземцевої Ю.А. № 37548392 від 12.10.2017 року 15:04:41 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_1 на адміністративно-побутовий та торгівельний комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , який складається зі складі літ. 3-1 загальною площею 70,3 кв.м; адміністративної будівлі літ. Я-1 загальною площею 12,5 кв.м.; адміністративно-виробничо-побутової будівлі літ. Я1-1 загальною площею 67,4 кв.м.; вбиральні літ. Б-1, камінь споруди № 1,2,І.;

визнати незаконним, протиправним та скасувати з моменту прийняття з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Іноземцевої Ю.А. від 12.10.2017 року № 37547054 про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку під номером 1-Ж, площею 0,2518 га, що знаходиться в АДРЕСА_2 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, обслуговування адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, кадастровий номер :16:003:0016;

визнати незаконним, протиправним і скасувати з моменту внесення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Іноземцевої Ю.А. від 22.09.2017 року 16:55:50 номер запису про право власності: 22801382 за ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер: :16:003:0016 по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 ;

визнати незаконним, протиправним та скасувати з моменту внесення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запису державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Іноземцевої Ю.А. від 22.09.2017 року 17:02:47 номер запису про право власності: 22802231 за ОСОБА_1 об`єкту нерухомого майна- адміністративно-побутовий та торгівельний комплекс: за адресою: АДРЕСА_2 , який складається зі складу літ. 3-1 загальною площею 70,3 кв.м., адміністративної будівлі літ. Я-1 загальною площею 49,2 кв.м., сторожки літ. А-1 загальною площею 12,5 кв.м.; адміністративно-виробничо-побутової будівлі літ. Я1-І загальною площею 67,4 кв.м.; вбиральні літ. Б-1, камінь, споруди № 1,2,І.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.02.2020 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.09.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3 .

У період з грудня 2019 року по 29.01.2024 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

11.02.2021 року від позивача ОСОБА_2 надійшла уточнена позовна заява, в якій він окрім раніше зазначених вимог просить також суд: визнати недійсними, протиправними та скасувати документи на підставі яких Департаментом проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.12.2014 року, вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання від 03.12.2014 року адресовану ОСОБА_2 ,О за адресою: АДРЕСА_3 ; вимогу про дострокове повернення позики від 03.12.2014 року адресовану ОСОБА_2 О за адресою: АДРЕСА_3 ; поштову корреспондецією від 23.12.2016 року адресовану ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 ; вимогу про усунення перешкод забезпеченого іпотекою зобов`язання від 22.12.2016 року, адресовану ОСОБА_2 ,О за адресою: АДРЕСА_4 ; розрахунок сум заборгованості ОСОБА_2 ,О перед ОСОБА_1 за договором позики від 06.08.2014 року та від 11.10.2017 року; опис вкладення у цінний лист від 10.10.2017 року про відправку-повідомлення про набуття на ім`я ОСОБА_2 ,О; звіт з незалежної оцінки визначення ринкової (оціночної) вартості адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; висновки оцінювача про вартість об`єкта незалежної оцінки від 21.09.2017 року адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

08.08.2021 року від адвоката Розіна В.А., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 надійшла заява про зміну (доповнення) позовних вимог в якій раніше зазначених вимог просив також: визнати за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку, реєстраційний номер: 1, кадастровий номер: :16:003:0016 за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна: адміністративно-побутовий та торгівельний комплекс; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Окрім того, адвокат Розін В.А. подав до суду клопотання щодо вирішення питання про прийняття уточненої позовної заяви від 11.02.2021 року та залишення без розгляду позовної вимоги в частині визнання недійсними та скасування документів на підставі яких проведена державна реєстрація прав на нерухоме майна, зокрема рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вимог про усунення порушення, поштової кореспонденції, розрахунок суми заборгованості, опис вкладення до цінного листа, повідомлення про набуття, звітів за незалежної оцінки, висновки оцінювача про вартість об`єкта, викладені в п.3 прохальної частини уточненої позовної заяви від 11.02.2021 року.

Також адвокатом Розіним В.А. було подано клопотання про витребування доказів для проведення експертизи, а саме: зобов`язати ОСОБА_1 надати суду оригінали карток рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 410 від 03.12.2014 року, № 428 від 03.12.2014 року для подальшого проведення почеркознавчої експертизи та витребувати у ОСОБА_1 копію звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , складеного ФОП ОСОБА_9 та копію звіту з незалежної оцінки визначення ринкової (оціночної) вартості адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складеного ПП «Експертний центр Поділля» та клопотання про неврахування відзиву ОСОБА_1 поданого до суду 02.04.2020 року, оскільки ні позивач ОСОБА_2 ,О. ні його попередні представники не отримували даний відзив.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Отже, приписами 3 ст.49 ЦПК України визначено, що одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається. Зміна позивачем підстав і предмета позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива.

З поданих уточнених позивачем заяв (від 11.02.2021 року та від 08.09.2021 року) вбачається, що позивач одночасно змінив і підстави позову, вказавши на протиправність документів, на підставі яких державним реєстратором вчинено реєстраційні дії та просить визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку та адміністративно побутовий та торгівельний комплекс за адресою АДРЕСА_1 . Тобто позивач фактично змінив і предмет і підставу позову, що за своїм змістом є пред`явленням нового позову.

Враховуючи, що позивачем подано позовні заяви про зміну предмету та підстав позову, у суду відсутні підстави для прийняття до розгляду такої позовної заяви.

Що стосується клопотання позивача про залишення без розгляду частини позовних вимог зазначених в заяві від 11.02.2021 року, то враховуючи, що суд дійшов висновку про необхідність відмови у прийнятті уточненої позовної заяви від 11.02.2021 року розгляд питання щодо залишення без розгляду даної вимоги є недоцільним.

5.

Стосовно клопотання позивача про витребування доказів для проведення експертизи, то враховуючи, що питання щодо призначення експертизи не вирішувалось в судовому засіданні, то суд вважає, що дане клопотання заявлене передчасно та в задоволенні такого слід відмовити.

6.

Відповідно до ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках :

1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу;

2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача;

3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Враховуючи, що суд дійшов до висновку про необхідність відмови у прийнятті уточнених позовних заяв, а також зважаючи на те, що будь-яких інших клопотань до суду не надійшло, суд дійшов висновку, що у підготовчому судовому засіданні вчинені усі необхідні дії, передбачені статтею 197 ЦПК України вчинено.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Отже по справі проведено підготовче засідання, вчинені наступні процесуальні дії:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) визначено час і місце судового розгляду по суті.

Підстави для залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі відсутні, тому справу слід призначити до розгляду по суті.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 44, 135, 189, 196-198, 200, 258-261, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені клопотання відповідача ОСОБА_1 від 10.02.2024р. про збільшення суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

У задоволені заяви відповідача ОСОБА_1 від 27.03.2024р. про залишення позову без розгляду відмовити.

Відмовити у прийнятті до розгляду та повернути ОСОБА_2 уточнену позовну заяву від 11.02.2021 року та заяву про зміну (доповнення) позовних вимог від 08.09.2021 року.

У задоволенні клопотання адвоката Розніна Володимира Анатолійовича про витребування доказів для проведення експертизи відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності, призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 26.04.2024 року о 10-00 год. у залі судового засідання Центрального районного суду м. Миколаєва, що знаходиться за адресою: вул. Декабристів, 41/12 м. Миколаїв.

Про час та місце судового засідання повідомити сторони.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала в частині повернення уточненої позовної заяви, заяви про зміну (доповнення) позовних вимог, відмови у збільшені суми забезпечення судових витрат на професійну правничу допомогу може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П. О. Чаричанський