Справа №938/361/24
Провадження № 2/938/173/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк» (далі АТ «ПриватБанк») про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верховинського районного суду Івано - Франківської області з позовною заявою до АТ «ПриватБанк» про повернення грошових коштів в розмірі 69350,43 гривень, які безпідставно стягнуті під час примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрованого в реєстрі за №1729.

Позовна заява обгрунтована тим, що 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим №1729 про звернення стягнення на належне йому - ОСОБА_1 нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0 , 3774 га, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, смт. Верховина, присілок Синиці, кадастровий номер 030030052, шляхом перерахування на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, переданого в іпотеку на рахунок АТ Комерційний Банк загальну суму 241084 гривень. Відповідачем цей виконавчий напис направлено для здійснення примусового виконання до Верховинського районного відділу державної виконавчої служби. Починаючи з лютого 2021 року на виконання постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з його, тобто позивача, заробітної плати щомісячно у розмірі 20% проводились стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» до повного погашення незаконно нарахованої заборгованості в сумі 265423,35 гривень. Відповідно до листа державного виконавця Верховинського відділу ДВС Жиколяк М.В. № 25.1-27/3346 від 19.03.2024 року з нього у рамках виконавчого провадження № 61284673 на підставі виконавчого напису від 22.10.2018 року, який вчинено з порушенням закону, стягнуто грошові кошти в розмірі 69350,43 гривень, з яких 42230,95 гривень - сума боргу за виконавчим документом, яка перерахована стягувачу АТ КБ «ПриватБанк»; 24108,48 гривень- виконавчий збір; 230 гривень - витрати виконавчого провадження; 2712 грн. витрати, пов`язані з призначенням експертизи. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2023 року в справі № 938/478/23, яке набрало законної сили, виконавчий напис від 22.10.2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню. На підставі рішення суду державний виконавець Верховинського відділу ДВС Жиколяк М.В. винесла постанову від 17.01.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 61284673, якою також припинила чинність арешту майна боржника та скасувала інші заходи примусового виконання. За таких обставин, позивач вважає, що стягнуті за виконавчим написом грошові кошти підлягають поверненню йому за рахунок відповідача.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву (а.с.41-50), в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю та не підтвердженням їх доказами про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПриватБанку коштів в розмірі в розмірі 69350, 43 гривень на підставі виконавчого напису, а також доказів одержання банком таких коштів позивач до суду не надав. Кошти з ОСОБА_1 стягувалися за наявності правових підстав, оскільки стягнення відбувалось на підставі виконавчого документу в рамках відкритого виконавчого провадження. 29.01.2014 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Надалі 28.03.2017 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області винесено рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПриватБанку.

Позивач та його представник адвокат Атаманюк Р.І. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи 09.09.2024 року за їх відсутності (а.с.76-77).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.73), про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 09.09.2024 року не з`явилися, суд з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання 13.09.2024 року і на виконання вимог ч. 4ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд приходить до такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України (далі за текстом - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав, у тому числі є гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Так, ст.1212 ЦК регулює загальні положення про зобов`язання в зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.

Крім того, як викладено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 року в справі № 910/1531/18, від 28.01.2020 року в справі № 910/16664/18, судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі № 201/6498/20, провадження № 61-88св21.

Як вбачається з матеріалів справи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна 22.10.2018 року вчинила виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1729 (а.с. 7), яким звернуто стягнення на нерухоме майно -земельну ділянку з кадастровим номером 030030052 площею 0,3774 га, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область Верховинський район, смт. Верховина, присілок Синиці, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки передано в іпотеку акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоновано задоволити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» шляхом перерахування коштів на його рахунок № НОМЕР_1 у розмірі: 48 181,07 гривень -заборгованість за кредитом, 37 089,68 гривень - заборгованість за відсотками, 8 137,19 гривень- комісія, 132 863, 36 гривень - пеня, 11 313,57 гривень - штраф, а всього становить 237 584,87 гривень, 3500 гривень - витрати, витрати пов`язані з вчинення виконавчого напису, а всього з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису 241084,87 гривень.

Постановою від 17.02.2021 року у виконавчому провадженні №61284673 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 8) при примусовому виконанні виконавчого напису №1729, виданого 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 265423,35 гривень.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2023 року в справі №938/478/23, провадження 2/938/150/23 (а.с.9-13), яке набрало законної сили, визнано виконавчий напис, вчинений 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за №1729, яким звернено стягнення на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером 030030052 площею 0,3774 га, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, смт. Верховина, присілок Синиці, що належить на праві власності ОСОБА_1 з метою задоволення вимог АТ КБ «Приват Банк» у розмірі 241084,87 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 48181,07 гривень; заборгованості за відсотками - 37089,68 гривень; комісії 8137,19 гривень; пені - 132863,36 гривень; штрафу 11313,57 гривень, витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису 3500 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою від 17.01.2024 року про закриття виконавчого провадження (а.с. 14), державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого напису №1729, виданого 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу на підставі рішення суду від 13.11.2023 року у справі №938/478/23 закрито виконавче провадження № 61284673 та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі інші заходи примусового виконання рішення.

Із повідомлення Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 19.03.2024 року№ 25.1-27/3346 (а.с.15) вбачається, що на виконанні Верховинського ВДВС перебувало виконавче провадження №61284673 щодо примусового виконання виконавчого напису №1729 від 22.10.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, за час його перебування на виконанні проведено стягнення в розмірі 69360,43 гривень, з яких 42230,95 гривень перераховано на користь АТ КБ «ПриватБанк», 24108,48 гривень - виконавчий збір на користь держави, 230 гривень - витрати виконавчого провадження, 2712 гривень витрати, пов?язані з призначенням експертизи.

Згідно зі ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13.11.2023 року в справі №938/478/23, провадження 2/938/150/23 виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною 22.10.2018 року та зареєстрований в реєстрі за №1729 визнано таким, що не підлягає виконанню.

Оскільки за вказаним виконавчим написом від 22.10.2018 року, який зареєстрований в реєстрі за №1729, у виконавчому провадженні №61284673 постановою державного виконавця від 17.02.2021 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (заробітна плата в ПАТ «Прикарпаттяобленерго») на користь стягувача АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 42230,95 гривень, то на підставі ст. 1212 ЦК України ці кошти підлягають поверненню позивачу, адже підстава, на якій вони були отримані - відпала.

При цьому суд звертає увагу, що обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором та посилання відповідача на рішення суду від 29.01.2014 року та 28.03.2017 року є предметом окремого судового розгляду.

У позовній заяві позивач просив за рахунок відповідача відшкодувати йому 24108,48 гривень - виконавчого збору; 230 гривень - витрат виконавчого провадження; 2712 гривень витрати пов`язаних з призначенням експертизи. Однак, суд звертає увагу, що, як вбачається з постанови Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі № 206/2212/18, провадження № 61-5624св19 відповідачами за такою позовною вимогою повинні бути відповідний відділ державної виконавчої служби та Державна казначейська служба України, а позивачем вимоги до них не заявлено. Такі спори підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства (постанова Верховного Суду від 14.02.2022 року в справі № 201/1311/19).

Таким чином, посилання відповідача про те, що відсутні докази щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанку» коштів у розмірі 69350,43 гривні знайшло своє часткове підтвердженн я у зв`язку з чим позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів безпідставно стягнутих на підставі ст. 1212 ЦК України в розмірі 42230,95 гривень, а з задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 та п.1. ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач у позовній заяві вказав про стягнення з відповідача на його користь судових витрат у розмірі 6211,20 гривень.

До позовної заяви позивачем долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви до суд у (а.с.18).

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 737,56 гривень (42230,95*1211,20/69350,43).

Крім того, позивач подав до суду квитанції від 19.04.2024 року та 08.07.2024 року на суму 3000 гривень та 2000 гривень за оплату витрат на правову допомогу (а.с.68 зворот), акт (опис) робіт (наданих послуг) та витрат робочого часу згідно договору про надання правової допомоги №24/23 від 04.07.2023 року, укладеного між адвокатом Атаманюком Р.І. та ОСОБА_1 (а.с.63 зворот), відповідно до якого гонорар по даній справі становить 5000 гривень, та додаток №2 до договору №24/232 від 04.07.2023 року (а.с.68), в якому зазначено про вартість юридичних послуг в розмірі 5000 гривень.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч.6 ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач отримав клопотання представника позивача про долучення доказів про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень 06.08.2024 року о 21.50 годин (а.с.72), однак до Верховинського районного суду (ні через електронний суд, ні через електронну пошту, ні через Укрпошту) від відповідача не поступило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у цій справі.

Оскільки від відповідача не поступило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у цій справі у зв`язку з їх неспівмірністю, то суд вважає, що витрати в сумі 5000 гривень, які позивач вже оплатив адвокатові за підготовку і подання позовної заяви, участь у судових засіданнях, підготовки до судових засідань, підготовки процесуальних документів, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 15, 16, 177, 190, 1212 ЦК України, ст. ст.142,258-259,263-265, 282 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити часково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 42 230 (сорок дві тисячі двісті тридцять) гривень 95 копійок, які стягнуто у виконавчому провадженні №61284673 під час примусового виконання виконавчого напису, вчиненного 22.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівнюо, зареєстрованого в реєстрі за №1729.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 737 (сімсот тридцять сім) гривень 56 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 ( п`ять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса місця знаходження: вул. Грушевського, буд. 1 Д, м. Київ.

Суддя Наталія ЧЕКАН