ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/900/24 Справа № 229/6231/21 Суддя у 1-й інстанції - Грубник О.М. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді - Тимченко О.О.,

суддів - Зубакової В.П., Бондар Я.М.,

учасники справи:

позивач Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 229/6231/21 за позовом Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірну перерахованих (виплачених) коштів виплати допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2023 року, повний текст рішення складено 21 серпня 2023 року (суддя Грубник О.М.), -

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У листопаді 2021 року представник позивача звернувся до суду зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою від 03.03.2015 року №, був отримувачем допомоги з 26.08.2015 року. На підставі заяви відповідача та зазначених в ній відомостей прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

При перевірці інформації, наданої відповідачем в заявах, щодо відсутності у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, було з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 не вказав про наявність у члена його родини, а саме у дружини ОСОБА_3 у власності житлового приміщення (квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2016 року.

Таким чином, в ході перевірки позивачем було встановлено, що ОСОБА_1 надав неповну/невірну інформацію про наявність у члена його родини у власності житлового приміщення, внаслідок чого були надмірно виплачені кошти в сумі 8748,75 грн. за період з 01.11.2017 року по 26.08.2019 року, яку відповідачем не було погашено, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму надміру сплачених державних коштів за період з 01.11.2017 року по 26.08.2019 року, у розмірі 8748,75 грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2023 року позовні вимоги Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено факту зловживань з боку відповідача, при призначенні грошової допомоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

У апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не безпідставно не застосував Перелік № 1085, яким визначено, що місто Дружківка Донецької області не відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють або здійснюють не повному обсязі свої повноваження. Шляхом повідомлення недостовірних відомостей, а саме при заповненні заяв від 18 вересня 2017 року, 19 березня 2018 року, 26 вересня 2018 року, 19 квітня 2019 року, 28 січня 2020 року відповідачем надано недостовірні відомості щодо відсутності у власності у його дружини житлового приміщення, тож наявні ознаки недобросовісності, і відповідач за період з 01 листопада 2017 року по 26 серпня 2019 року незаконно отримав адресну грошову допомогу ВПО в розмірі 8 748,75 грн.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідками від 03.03.2015 року № та від 19.03.2018 року № 19572 (а.с. 11, 21).

Відповідач ОСОБА_1 звертався до Управління СЗН із заявами про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 26.08.2015 року по 25.10.2015 року в розмірі 442 грн. щомісячно.

Далі позивач також звертався в Управління з відповідними заявами: : від 11.01.2016 року, рішенням позивача від 23.01.2016 року допомогу призначено на період з 28.09.2015 року по 25.02.2016 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 15.03.2016 року, рішенням позивача від 22.03.2016 року допомогу призначено на період з 15.03.2016 року по 02.09.2016 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 16.09.2016 року, рішенням позивача від 17.10.2016 року допомогу призначено на період з 16.09.2016 року по 15.03.2017 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 16.03.2017 року, рішенням позивача від 11.04.2017 року допомогу призначено на період з 16.03.2017 року по 15.09.2017 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 18.09.2018 року, рішенням позивача від 13.10.2017 року допомогу призначено на період з 18.09.2017 року по 17.03.2018 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 19.03.2018 року, рішенням позивача від 12.04.2018 року допомогу призначено на період з 19.03.2018 року по 18.09.2018 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 26.09.2018 року, рішенням позивача від 18.10.2018 року допомогу призначено на період з 26.09.2018 року по 25.03.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 19.04.2019 року, рішенням позивача від 08.05.2019 року допомогу призначено на період з 19.04.2019 року по 18.10.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 23.05.2019 року, рішенням позивача від 23.05.2019 року допомогу призначено на період з 27.04.2019 року по 26.06.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно, з 27.06.2019 року по 26.08.2019 року у розмірі 221,00 грн. щомісячно.

Відповідно до Акту № 2620 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги від 10.02.2020 року, складеного на підставі висновків проведеної перевірки виявлено наявність у власності дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 житла в АДРЕСА_1 .

Розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради про відмову у наданні допомоги переміщеним особам на проживання від 08.02.2020 року №47, ОСОБА_1 з 01.11.2017 року відповідно п.5 та п.12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в т.ч. на оплату ЖКП, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №505 у зв`язку з наявністю житлового приміщення у члена родини.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог УСЗН Дружківської міської ради, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено факту зловживань з боку відповідача, при призначенні грошової допомоги.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними та такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року, визначено механізм надання відповідної щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Згідно з пунктом 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у редакції Порядку на час виникнення спірних правовідносин, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру, внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповно

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Пунктом 12 Порядку передбачено підстави припинення виплати грошової допомоги з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Водночас частиною першою статті 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, закон встановлює два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі N495/6560/15-ц та у постанові від 28 січня 2019 року, у справі N 536/486/17.

Правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно, тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

У період, протягом якого ОСОБА_4 отримав адресну допомогу, редакція Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, неодноразово змінювалася.

Вказана постанова Кабінету Міністрів України № 505 від 01 жовтня 2014 року 22.03.2022 року втратила чинність.

Як вбачається з матеріалів справи, з 03 березня 2015 року ОСОБА_1 перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи.

26 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до звертався до Управління СЗН із заявами про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 26.08.2015 року по 25.10.2015 року в розмірі 442 грн. щомісячно.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 07 жовтня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 .

Відповідно до Акту № 2620 проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення соціальної допомоги від 10.02.2020 року, складеного на підставі висновків проведеної перевірки виявлено наявність у власності дружини ОСОБА_1 ОСОБА_3 житла в АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що у дружини відповідача - ОСОБА_3 у приватній власності з 22 листопада 2016 року, є житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085, місто Дружківка Донецької області не відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідач ОСОБА_1 звертався до Управління СЗН із заявами про призначення допомоги як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення АТО та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на період з 26.08.2015 року по 25.10.2015 року в розмірі 442 грн. щомісячно.

Далі також звертався в Управління з відповідними заявами: від 11.01.2016 року, рішенням позивача від 23.01.2016 року допомогу призначено на період з 28.09.2015 року по 25.02.2016 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 15.03.2016 року, рішенням позивача від 22.03.2016 року допомогу призначено на період з 15.03.2016 року по 02.09.2016 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 16.09.2016 року, рішенням позивача від 17.10.2016 року допомогу призначено на період з 16.09.2016 року по 15.03.2017 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 16.03.2017 року, рішенням позивача від 11.04.2017 року допомогу призначено на період з 16.03.2017 року по 15.09.2017 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 18.09.2018 року, рішенням позивача від 13.10.2017 року допомогу призначено на період з 18.09.2017 року по 17.03.2018 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 19.03.2018 року, рішенням позивача від 12.04.2018 року допомогу призначено на період з 19.03.2018 року по 18.09.2018 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 26.09.2018 року, рішенням позивача від 18.10.2018 року допомогу призначено на період з 26.09.2018 року по 25.03.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 19.04.2019 року, рішенням позивача від 08.05.2019 року допомогу призначено на період з 19.04.2019 року по 18.10.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно; від 23.05.2019 року, рішенням позивача від 23.05.2019 року допомогу призначено на період з 27.04.2019 року по 26.06.2019 року у розмірі 442,00 грн. щомісячно, з 27.06.2019 року по 26.08.2019 року у розмірі 221,00 грн. щомісячно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року, «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року).

Позивачем не доведено належними доказами наявність умисних недобросовісних дій з боку відповідача, що призвели до надмірної виплати адресної допомоги.

Колегія суддів виходить з розуміння того, що добросовісність є оціночним поняттям, яке передбачає собою сумлінну, чесну поведінку набувача, відсутність з його боку мети зловживати наданим правом, тоді як недобросовісність, навпаки, може проявлятися у зловживанні правом у власних інтересах та на шкоду інтересам іншій особі, несумлінне ставлення до власних обов`язків тощо, тобто така поведінка має бути умисна та переслідувати конкретну мету.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що призначення та виплата щомісячної адресної допомоги здійснювалася позивачем добровільно та її виплаті не передували недобросовісні дії відповідача, а тому відсутні підстави для стягнення надміру сплачених сум допомоги.

Звертаючись в 2015 році з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та, зазначивши про відсутність житлового приміщення поза межами тимчасово окупованої території та зони проведення АТО та його місцезнаходження», не надав завідомо неправдивих даних, оскільки на час звернення з даною заявою до УПСЗ не був одружений та не міг знати про наявність у його дружини права власності на квартиру і останній безумовно не міг передбачити подальших змін у діючому законодавстві.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 , подаючи заяву про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та не вказавши у ній відомості, що ОСОБА_3 , яка стала дружиною відповідача в 2017 році, є власником житла в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 22 листопада 2016 року, мав на меті навмисно приховати ці дані.

Крім того, після внесення 03 червня 2017 року змін до п. 6 Порядку №505, УСЗН не пересвідчилось у наявності права у відповідача на подальше отримання адресної допомоги та продовжило її призначення та виплату.

Отже, враховуючи, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що примусове повернення наданої державою допомоги перемішеним особам може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Такий висновок також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 234/9643/19, провадження № 61-1910св20.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНИХ СКАРГ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дружківської міської ради, в інтересах якого діє Бардар Ірина, залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 10 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: В.П. Зубакова

Я.М.Бондар