15 січня 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Павловської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів ,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 15.01.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.01.2024 року.
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2023 року у справі відкрито провадження постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду в Закарпатській області від 10.06.2019 р. з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 присуджено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 04 грудня 2018 р. до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_1 11 липня 2020 р. уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу має прізвище ОСОБА_6 , що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11 липня 2020 р. Ужгородського міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 9 м. Івано- Франківськ).
ОСОБА_4 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, яка вважає, що на даний час визначена сума аліментів на утримання дочки не є достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини в умовах постійного подорожчання споживчого кошику та мінімально необхідного набору товарів, є меншою ніж мінімально гарантований прожитковий мінімум на дитину віком до 18 років, що становить 2833 гри.
Крім того, у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась дочка ОСОБА_7 , позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років.
У позовній заяві вказано на те, що враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає, що її фінансовий стан суттєво погіршився, що в свою чергу впливає на можливість забезпечувати потреби доньки ОСОБА_4 на належному рівні.
ОСОБА_1 просить суд врахувати, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має можливість фінансово допомагати в більшому розмірі, а присуджена сума аліментів на даний час є недостатньою для забезпечення потреб дитини.
У позовній заяві містяться посилання на ч.1,2 ст. 141, ст. 150 ст.ст. 180, 183, 184, ч 1 ст. 192 СК України, пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів», ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини , ч.1ст.8, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства».
З урахуванням наведеного ОСОБА_1 вважає необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача ОСОБА_2 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 , з 2500 грн. до 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10 червня 2019 р. на користь ОСОБА_1 , змінити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач та її представник, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла заява від адвоката яка представляє інтереси позивача, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 11 липня 2020 р. уклала шлюб з ОСОБА_5 , після укладення шлюбу має прізвище ОСОБА_6 , що посвідчується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 11 липня 2020 р. Ужгородського міським відділом ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 9 м. Івано- Франківськ).
ОСОБА_4 проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Згідно договору №231/015 від 01 вересня 2023 року про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, вона навчається за денною формою навчання за освітньою програмою фізична терапія, ерготерапія за спеціальністю терапія та реабілітація, фізична терапія. Вартість навчання становить 128 000 грн., розмір оплати за один семестр становить 32 000 грн.
Суд враховує те, що у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась дочка ОСОБА_7 (свідоцтво про народження Серія НОМЕР_2 від 24 червня 2021) , та що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років . Вказане свідчить про те, що матеріальний стан позивача з моменту ухвалення судового рішення яким на її користь стягнуто аліменти змінився, її доходи зменшилися.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Позивач зазначила, що з часу ухвалення попереднього судового рішення змінилися життєві обставини, а саме з огляду на постійне подорожчання споживчого кошику, а також що донька навчається на контрактній основі, при цьому і сама позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох річного віку.
Суд констатує, що відомостей про те, що з дня ухвалення вказаного рішення суду про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2500 грн. та до дня розгляду даної справи, змінився сімейний, майновий стан сторін, чи стан здоров`я відповідача - матеріали справи не містять. Відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило.
Натомість у позивача народилася дитина у 2021 році, а їх із відповідачем спільна донька навчається на контрактній основі, про що суду надано відповідні докази.
Суд бере до уваги те, що відповідач в судові засідання не з`явився, жодних заяв, в тому числі і відзиву на позовну заяву у суд не подав. Фактично заперечень щодо позовної заяви відповідачем не подано. Підтвердження погіршення матеріального становища що в свою чергу, перешкоджало б йому сплачувати більшу суму аліментів суду також не надано, відомостей щодо наявності у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні суду не надано.
Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.
Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При цьому максимальний розмір аліментів не обмежується законодавством.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Слід зазначити, що розглядаючи дану справу суд враховує, що на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, 10.06.2019 р., дитині - ОСОБА_4 було не повних 13 років. При цьому судом було враховано, окрім іншого, розмір прожиткового мінімуму (станом на 2019 рік) для дитини відповідного віку.
На день звернення із даним позовом до суду ОСОБА_4 виповнилося 17 років. Так, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку станом на час подання позовної заяви - становили 2833 грн.
Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів суд враховує і те, що дитина, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2019 проживає із позивачем.
Наявні у справі докази в сукупності із законодавчим збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зростаючими потребами сина сторін, встановленими обставинами дають підстави для зміни розміру аліментів.
Суд враховує, що за період часу з ухвалення попереднього судового рішення (2019 рік) неповнолітня дитина виросла, змінилися її потреби в розвитку, харчуванні, побуті.
Окрім того, суд вважає за необхідне вказати і на те, що частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Таким чином, враховуючи наведене, оскільки розмір аліментів, який відповідач має сплачувати згідно рішення суду про стягнення аліментів, не може забезпечити гармонійний розвиток дитини, а також те, що відповідно до вимог ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, за можливе збільшити розмір аліментів з 2500 гривень до 5000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню у цій частині.
Відповідно до пункту 10 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.
При визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз`яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а тому попередній виконавчий лист слід відкликати.
Згідно п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1073,60 грн. з відповідача в дохід держави.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ч. 2 ст. 164, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубровська Олена Миколаївна, до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів ,- задовольнити.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути із відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош