УХВАЛА

04 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 761/644/22

провадження № 61-4233ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», поданої представником Джумуратом Володимиром Михайловичем та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ» про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва»), Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі -ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ» (далі - ТОВ «Імпульс-Газ») про відшкодування майнової шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що 19 липня 2021 року приблизно о 12 год 00 хв на автомобіль Subaru, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності, впало дерево, яке росло вздовж будинку за адресою: вулиця Академіка Щусєва, 44, місто Київ. Факт пошкодження автомобіля зафіксовано працівниками поліції.

Згідно з оцінкою визначення вартості матеріального збитку, завданого позичу, вартість відновлювального ремонту автомобіля Subaru, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , без врахування фізичного зносу складає 84 340,03 грн. Вартість проведення оцінки склала 2 500,00 грн.

За інформацією Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві впродовж липня 2021 року у Шевченківському районі міста Києва класифікованих надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру не зафіксовано.

Позивач зазначав, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» є балансоутримувачем будинку та відповідає за догляд за зеленими насадженнями на прибудинковій території будинку; Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація здійснює контроль за благоустроєм територій; Київська міська рада є відповідальним за належним доглядом за зеленими насадженнями на безхазяйних територіях, пустирях. Звертає увагу, що дерево, яке впало, було розташоване біля трансформаторної підстанції в порушення мінімально допустимих відстаней від електричних мереж, у зв`язку з чим ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», на думку позивача, повинен був забезпечити контроль за дотриманням вказаних відстаней, та видалити вказане аварійне дерево.

Посилаючись на те, що в результаті спільної бездіяльності відповідачів, на автомобіль позивача впало дерево, чим завдано майнову шкоду, ОСОБА_2 просив суд стягнути солідарно з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ТОВ «Імпульс Газ» збитки в сумі 87 864,43 грн, з яких: 84 340,03 грн - реальна вартість втраченого майна; 2 500,00 грн - незалежна оцінка визначення вартості матеріального збитку; 254,40 грн - довідка про стан погодних умов; 770,00 грн - послуги евакуатора.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на користь ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 84 340,03 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7 500,00 грн та судовий збір в розмірі 908,00 грн, а всього 92 748,03 грн. У задоволенні вимог ОСОБА_2 до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ТОВ «Імпульс-Газ» про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року з позивача стягнуто на користь ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн; у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення судових витрат відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року апеляційні скарги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» та ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року в частині стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків та відмови у стягненні судових витрат скасовано і ухвалено в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на користь ОСОБА_2 матеріальні збитки в розмірі 38 926,47 грн, витрати на послуги евакуатора в розмірі 770,00 грн, витрати на проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку в розмірі 2 500,00 грн, витрати за отримання довідки про стан погодних умов в розмірі 254,40 грн.

Змінено рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року в частині стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» на користь ОСОБА_2 судового збору, зменшивши його з 908,00 грн до 438,65 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 704,01 грн.

У березні 2024 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_2 у березні 2024 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 рокута постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить скасувати оскаржувані судові рішення та фактично ухвалити нове судове рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.

Вивчивши касаційні скарги та додані до них матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вони подані на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому, незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та судову практику у цій категорії справ.

Касаційні скарги містять посилання на випадки, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Наведені заявниками обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. У справі відсутня необхідність у формуванні чи суперечливість у практиці застосування статей 16, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статей 10, 17, 21, 24, 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», а доводи скарги стосуються прийняття, дослідження та оцінки доказів судами попередніх інстанцій.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 554/14547/14-ц вказав, що обов`язок з відшкодування шкоди внаслідок падіння гілки з дерева покладено на Управління житлово-комунального господарства, яке здійснює контроль за станом зелених насаджень вздовж дороги. При цьому касаційний суд керувався тим, що відповідно до пункту 3.2 Розділу 3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Пунктом 5.5 Розділу 5 вказаних Правил також передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Приписи пункту 7 частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини першої статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вказують, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача, в тому числі контроль за станом зелених насаджень, належить до віддання саме виконавчого органу міської ради.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 2-1474/11-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 554/14547/14-ц та від 25 лютого 2019 року у справі № 466/4051/15-ц .

Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені ОСОБА_2 у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вказана справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для заявника (підпункт «в») пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційні скарги не містять і суд касаційної інстанції їх не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023). Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбаченим за наслідками застосування.

Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниками подано касаційні скарги на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва», Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Київської міської ради, приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ» про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков Р. А. Лідовець Д. Д. Луспеник