Справа №: 398/3026/21
провадження №: 2/398/85/24
"09" січня 2024 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді Нероди Л.М.,
за участю секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, яке є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
При зверненні до суду позивач в позовній заяві зазначив, що 01.09.2020 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений шлюб, під час шлюбу, 12.02.2021 року був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що житловий будинок, був придбаний сторонами під час перебування у шлюбі, а тому відповідно до ст. 60 СК України, вказане майно є спільною сумісною власністю, внаслідок чого кожен із подружжя має рівні права щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.
Вказує, що на сьогоднішній день, між ним та відповідачкою про справі, як співвласником майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто, у зв`язку з чим, просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.
ЗАПЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.
В свою чергу, відповідачка скористалась своїм правом та надала відзив на позовну заяву, відповідно до якого, вказувала, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, вважає, слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а за нею право власності на 2/3 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вважала, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків з утримання дочки ОСОБА_3 , від обов`язку матеріального забезпечення сім`ї, вона одноособово виконує вказаний обов`язок. Діти: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з нею. Аліменти позивач не сплачує, що призвело до утворення заборгованості. Вважає, що дані обставини її, як матір ставить у більш невигідне матеріальне становище, а тому просила позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 року справу №398/3026/21 (провадження №2/398/1622/21) розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловському В.В.
Ухвалою судді від 05 серпня 2021 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.10.2021 року №899-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06.10.2021 року справа №398/3026/21 (провадження №2/398/1622/21) розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 06.01.2022 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, яке є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
01 вересня 2020 року виконавчим комітетом Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , про що складено відповідний актовий запис №3. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 22.07.2022 року, шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 01 вересня 2020 року Виконавчим комітетом Недогарської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис №3, розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями від 12.02.2021 року, ОСОБА_8 продала ОСОБА_2 житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.03.2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 26 лютого 2019 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно.

Згідно довідки-розрахунку, наданого Олександрійським відділом державної виконавої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , 2017 року народження, станом на 31.08.2021 року складає 6909,00 грн.

ОЦІНКА СУДУ

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2020 року по 22.07.2022 року.

Від вказаного шлюбу мають дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В період шлюбу сторонами було придбано нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи

В судовому засіданні, на підставі досліджених судом доказів, достовірно встановлено, що нерухоме майно, а саме вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вказане нерухоме майно було придбано в період шлюбу.

Вказані обставини визнаються сторонами.

На підставі викладеного, вищевказане нерухоме майно підлягає поділу між сторонами у справі в рівних частках,оскільки кожна із сторін відповідно до ст. ст.368, 372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а державна реєстрація права власності за одним із подружжя порушує законні права та інтереси іншого, як співвласника такого майна.

Що стосується посилання відповідачки ОСОБА_2 щодо способу розділу майна шляхом відступу від засад рівності часток подружжя, то з цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3ст.70 СК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці четвертому пункту 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

Обов`язок, передбачений статтями 12, 81 ЦПК України, щодо доведення обставин, які б вказували на наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя, покладається на особу, яка ініціює питання про збільшення частки у спільному сумісному майні подружжя, тобто на позивача за зустрічним позовом.

Тобто, з наведеного вбачається, що для збільшення частки майна сторона, яка просить відступити від засад рівності часток подружжя повинна довести перед судом певні обставини, які дадуть суду підстави для такого відступу.

Але, суд зазначає, що в судовому засіданні не доведено того, що позивач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дітей, знищив чи пошкодив спільне майно або витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Також, не доведено факту ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів на дитину. На думку суду, сам факт існування певної заборгованості зі сплати аліментів не свідчить про факт ухилення від сплати аліментів.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст.63 СК України).

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи

В судовому засіданні, на підставі досліджених судом доказів, достовірно встановлено, що нерухоме майно, а саме вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки вказане нерухоме майно було придбано в період шлюбу.

Вказані обставини визнаються сторонами.

На підставі викладеного, вищевказане нерухоме майно підлягає поділу між сторонами у справі в рівних частках,оскільки кожна із сторін відповідно до ст. ст.368, 372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а державна реєстрація права власності за одним із подружжя порушує законні права та інтереси іншого, як співвласника такого майна.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11(далі - Постанова), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Зі змісту п. п. 23, 24 Постанови вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п. 30 Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 Сімейного кодексу України.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно вимог ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, те що сторони висловили різні варіанти поділу спільного майна, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню. Отже поділ майна слід здійснити виходячи з правил рівності часток в ідеальних долях без виділення майна у натурі, визнавши за кожним із сторін право особистої приватної власності на 1/2 частину спірного будинку (за кожним).

Приймаючи таке рішення суд виходить з того, що частки чоловіка та дружини у спільному сумісному майні є рівними.

Крім того припинення права власності співвласника на частку в спільному майні допускається лише за наявності умов передбаченихст.365 ЦК України

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна, яке є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, задовольнити.

Визнати житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст рішення складено 09.01.2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА