Справа № 630/404/24
Провадження № 2/630/222/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря Нерубацької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу № 630/404/24 (провадження № 2/630/222/24) за позовною заявою, поданою ОСОБА_1 представником ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором позики № від 17 листопада 2021 року в розмірі 37388,82 грн., за кредитним договором № 2823486 від 16 січня 2022 року в сумі 13658,97 грн., та стягнення судових витрат,

в с т а н о в и в:

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 посилався на те, що 17 листопада 2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНФІНАНС» (далі - ТОВ «ІНФІНАНС») та ОСОБА_2 було укладено договір позики № шляхом підписання акцепту оферти від 17 листопада 2021 року на укладення Договору надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту № /2 від 17 листопада 2021 року, та отримання кредиту згідно Заявки анкети, та надання згоди на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора в якості аналога власноручного підпису Позичальника.

Згідно вказаного Договору позики основними умовами кредиту передбачені всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником, викладені в Правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферт та Акцепту Оферти). Відповідно до Договору позики, Позичальник підтвердив, що самостійно перед укладенням Договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, Проектом Договору, який відповідає умовам даного договору та погоджується з ними.

24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 24/11-22, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІННАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_3 в сумі 37388,82 грн.

Крім того, як зазначив представник позивача у позовній заяві, 16 січня 2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір № 2823486. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному пункті Кредитного договору. Згідно п. 2.4 Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту на користь клієнта.

17 травня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року, ТОВ ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 в сумі 13658,97 грн.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики та кредитним договором, представник позивача просив суд стягнути заборгованість за цими договорами, а також понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.

Представник відповідача ОСОБА_4 направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача вказала на те, що позивачем до позову не надано текст Правил, які є невід`ємною частиною Договору позики від 17 листопада 2021 року та Кредитного договору № 2823486 від 16 січня 2022 року, тому відповідач позбавлений можливості перевірити, чи саме з цими правилами вона була ознайомлений. В доданих до позову документах відсутня інформація про рахунок відповідача, відкритий для зарахування коштів за договором позики, та спосіб, у який грошові кошти в якості позики були видані відповідачу. Тому залишається недоведеним той факт, що відповідачем грошові кошти за кожним з договорів були дійсно отримані. Документи, надані на підтвердження наявності заборгованості за Договором позики від 17 листопада 2021 року та Кредитним договором № 2823486 від 16 січня 2022 року, не являються первинними документами в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»., тому й відсутні підстави стверджувати про виникнення заборгованості. До того ж, з наданих позивачем документів випливає, що позику за Договором від 17 листопада 2021 року було видану сторонній особі на ім`я ОСОБА_2 , що ставить під сумнів обґрунтованість позову в цій частині.

Представник позивача ОСОБА_5 направив до суду відповідь на відзив, в якій просив залишити без розгляду доводи відповідача, викладені у відзиві, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник ОСОБА_5 вказав, що за умовами укладених договорів надання коштів позичальнику відбувалась у безготівковій формі шляхом перешарування на банківську карту. Від так саме відповідач ОСОБА_2 , як власник карткового рахунку, повинна була надати виписки по власній банківській картці на спростування факту отримання нею грошових коштів від фінансових установ.

Також представник позивача ОСОБА_5 у відповіді на відзив вказав, що на спростування доводів, на які посилається відповідач та її представник, позивач отримав від первісних кредиторів ТОВ «ІНФІНАНС» і ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» документи на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачу та документи, які обґрунтовують розмір виниклої заборгованості за кожним з договорів, а також додаткові документи щодо переходу права вимоги від первісних кредиторів до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 процесуальним правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористалися.

Ухвалою від 08 липня 2024 року відзив від 31 травня 2024 року, поданий представником відповідача ОСОБА_4 , прийняти до розгляду. Цією ж ухвалою відповідь на відзив від 10 червня 2024 року, подану представником позивача ОСОБА_5 , судом прийнята до розгляду, але без урахування документів, зазначених у додатку в якості доказів по справі, з огляду на порушення позивачем вимог ст.ст. 83, 177 ЦПК України щодо порядку і строків подання доказів. Докази, подані представником позивача ОСОБА_5 разом з відповіддю на відзив від 10 червня 2024 року, повернути позивачу без прийняття до розгляду.

Представники позивача ОСОБА_1 та/або ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, але завчасно подали клопотання про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи без їх участі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду були повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.

17 листопада 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_6 було укладено договір позики № шляхом підписання акцепту оферти від 17 листопада 2021 року на укладення Договору надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту від 17 листопада 2021 року та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3902692 від 17 листопада 2021 року, та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису Позичальника.

Згідно з Договором позики, Основними умовами кредиту передбачені всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору.

Всі інші умови, які визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту; права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником, викладені в Правилах, які є невід`ємною частиною Договору (Оферт та Акцепту Оферти).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року.

Разом з тим, як вбачається з акцепту оферти від 17 листопада 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № /2 від 17 листопада 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 39029692 від 17 листопада 2021 року ОСОБА_2 згодна з умовами оферт від 17 листопада 2021 року ТОВ «ІНФІНАНС», умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2.

Заявка на отримання кредиту подана також від імені ОСОБА_2 .

Пропозиція укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № /2 направлена також на ім`я ОСОБА_2 .

Позивачем до позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, в якій зазначено, що клієнт ОСОБА_2 ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС» за одноразовим ідентифікатором 6u4z8g.

Акцепт оферти від 17 листопада 2021 року на укладення Договору надання позики, у тому числі на умовах фінансового кредиту від 17 листопада 2021 року підписано одноразовим ідентифікатором 6u4z8g від імені ОСОБА_2 .

В зв`язку з вищевикладеним неможливо однозначно ідентифікувати те, між ким все ж укладено договір позики, оскільки одноразовим ідентифікатором, належним згідно довідки банку ОСОБА_2 підписано договір від імені ОСОБА_2 .

Таким чином позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт укладання договору саме відповідачем.

В Договорі позики зазначено, що Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі Позику), на погоджений умовами Договору строк, шляхом перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника. Але позивачем не надано належних документів на підтвердження перерахування грошових коштів на користь відповідача, на банківську карту чи банківський рахунок. Від так, відсутні підстави стверджувати, що саме ОСОБА_2 отримала у позику грошові кошти від ТОВ «ІНФІНАНС» на умовах, визначених договором позики від 17 листопада 2021 року.

На підтвердження наявності заборгованості відповідача представник позивача склав розрахунки заборгованості, проте які данні використовувались при складенні даних розрахунків позивачем невідомо.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15-ц.

Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14 червня 2018 року в справі № 364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «ІНФІНАНС» первинні документи, які підтверджують видачу позики та розмір заборгованості по відповідному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано.

Отже, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «ІНФІНАНС» умов Договору позики № 09838417 від 17 листопада 2021 року в частині надання позикодавцем кредиту позичальникові у розмірі 7329,00 грн., то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення позики та сплати процентів.

Наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим доказом виникнення та існування заборгованості, оскільки він не є первинним документом.

Крім того, суд звертає увагу, що як вбачається з копії реєстру боржників, який є додатком №1 до Договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № .

Всі вищевикладені обставини, в їх сукупності, ставлять під сумнів виникнення у позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № .

Крім того, 16 січня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 укладено договір № 2823486 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

В договорі № 2823486 зазначено, що Товариство зобов`язується передати Клієнту грошові кошти (надалі - кредит), на умовами строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС товариства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16 грудня 2020 р. у справі № 561/77/19).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в особистому кабінеті, і яка зазначена в даному п.п. Кредитного договору.

Згідно п. 2.4 Кредитного Договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту на користь клієнта.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» первинні документи, які підтверджують видачу кредиту та розмір заборгованості по відповідному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано та ним не надано належних і допустимих доказів на підтвердження перерахування від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на користь ОСОБА_2 грошових коштів в якості кредиту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» первинні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору. Але процесуального обов`язку щодо подання усіх необхідних доказів разом з позовною заявою позивачем не дотримано.

На підтвердження наявності заборгованості відповідача за договором № 2823486 представник позивача склав від свого імені розрахунок заборгованості за період з 17 травня 2023 року і по 31 березня 2024 року. Проте, незрозуміло, на підставі яких даних ним був складений такий розрахунок, а тим більше з огляду на відсутність доказів видачу відповідачу кредиту.

Наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Також залишається невідомим, на підставі яких первинних документів цей розрахунок взагалі було здійснено.

Отже, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умов Договору № 2823486 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 16 січня 2022 року в частині надання кредиту, то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредитних коштів та сплати процентів.

До позовної заяви позивач не додав жодного іншого первинного бухгалтерського документа, у тому числі не надано підтверджуючих даних про те, що обумовлені Договором кредитні грошові суми були перераховані на користь відповідача.

Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи вищенаведений аналіз поданих позивачем доказів, приписів чинного законодавства та правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими до застосування, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження того, що правопопередниками позивача на користь відповідача були перераховані грошові кошти.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договорами позики та споживчого крежиту, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 88, 526, 530, 610, 611, 612, 625-627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 83, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики і кредиту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», 4, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Малихін

Повне рішення складено

12 липня 2024 року.