ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 квітня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/2571/23

Головуючий у першій інстанції Чепурко В. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/455/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватне підприємство «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року (проголошено об 11:52, повний текст складено 25.12.2023) у справі за позовом до ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Новгород-Сіверські аграрні інвестиції" про стягнення орендної плати,-

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» (далі по тексту ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції», підприємство) про стягнення з відповідача на його користь 10 321,45 грн, з яких: 9 163,89 грн заборгованість з орендної плати, 813,42 грн втрати через знецінення грошових коштів унаслідок інфляції, 344,14 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем укладено договори оренди земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 на праві власності, зокрема:

- 14.10.2010, предметом якого є земельна ділянка площею 3,6224 га з кадастровим номером :05:000:0244, розмір орендної плати - 11 884,18 грн на рік, (п. 9 договору), орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року (п. 11 договору);

- 12.11.2010, предметом якого є земельна ділянка площею 3,1426 га з кадастровим номером :05:000:0243, розмір орендної плати - 11 884,18 грн на рік (п. 9 договору), орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року (п. 11 договору).

Також ним укладені договори оренди земельних ділянок, що перебувають у спільній частковій власності з іншими особами:

- 26.03.2019 №5-л, предметом якого є земельна ділянка площею 3,5117 га з кадастровим номером :05:000:0249, розмір орендної плати -9 903,49 грн на рік (п. 9 договору), орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року (п. 11 договору), він є орендодавцем 1/3 частки;

- 26.03.2019 № 6-л, предметом якого є земельна ділянка площею 3,5116 га з кадастровим номером :05:000:0248, розмір орендної плати - 9 903,49 грн на рік (п.9 договору), орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року (п. 11 договору), він є орендодавцем 1/3 частки;

- 26.03.2019 №7-л, предметом якого є земельна ділянка площею 3,0435 га з кадастровим номером :05:000:0249, розмір орендної плати - 9 903,49 грн на рік (п.9 договору), орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року (п. 11 договору); він є орендодавцем 1/3 частки.

Зазначав, що відповідач усупереч умовам укладених договорів оренди виплатив йому орендну плату за 2022 рік лише 16 березня 2023 року та в неповному розмірі, сума заборгованості по орендній платі становить 9 163,89 грн.

Указував, що у зв`язку із невиконанням і несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань по сплаті орендної плати з останнього підлягають стягненню грошові суми на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за землю за 2022 рік у розмірі 9 163,89 грн, інфляційні втрати за час прострочення виплати орендної плати у розмірі 813,42 грн та 3% річних за прострочення виплати орендної плати у розмірі 344,14 грн.

Стягнуто з ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1 073,60 грн.,

В апеляційній скарзі ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» просить рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20.12.2023 скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Заявник зазначає, що в силу об`єктивних обставин, земельна ділянка за кадастровим номером :05:000:0368, на даний час не розліснена, у зв`язку з чим за цільовим призначенням ним не використовувалась, а тому в силу приписів абз. 1 п. 29 укладеного між сторонами договору оренди №7-Л від 26.03.2019 та п. 6 ст. 762 ЦК України орендна плата не повинна нараховуватись та сплачуватись орендодавцеві.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити в силі, апеляційну скаргу відхилити.

Позивач указує, що в суді першої інстанції відповідач не заявляв та не подавав доказів щодо наявності у нього перешкод у користуванні орендованими у нього земельними ділянками, зокрема з кадастровим номером :05:000:0368.

Зазначає, що станом на час укладення договору від 26.03.2019 №7-л будь-яке «заліснення» земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0368 було відсутнє, сторони підтвердили придатність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва шляхом підписання договору оренди, будь-яких претензій до позивача з приводу цієї ділянки відповідач протягом 2019-2023 років у будь-якій формі не висловлював.

Наголошує, що передбачених ст. 617 ЦК України підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не наведено.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд уважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання щодо виплати позивачу орендної плати за землю за 2022 рік, частину якої у розмірі 17 950 грн сплатив лише 16.03.2023, а іншу частину у розмірі 9 163,89 грн взагалі не виплатив, а тому наявні підстави для застосування відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками, кожний по 1/3 частці, земельних ділянок:

- площею 3,5117 га, кадастровий номер :05:000:0249, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №164 від 14.02.2019 (т. 1 а.с. 18);

- площею 3,5116 га, кадастровий номер :05:000:0248, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №164 від 14.02.2019 (т. 1 а.с. 20);

- площею 3,0435 га, кадастровий номер :05:000:0368, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №164 від 14.02.2019 (том 1, а.с. 19).

У порядку спадкування за законом ОСОБА_1 набув право власності на наступні земельні ділянки:

- площею 3,1426 га, розташована на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, кадастровий номер :05:000:0243, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2022, виданого приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л, зареєстрованого в реєстрі за №1210 (т. 1 а.с. 5, 6);

- площею 3,6224 га, розташована на території Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, кадастровий номер :05:000:0244, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.11.2022, виданого приватним нотаріусом Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л, зареєстрованого в реєстрі за №1209 (т. 1 а.с. 11, 12);

26 березня 2019 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (орендодавці) та ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» (орендар), укладено договори оренди землі:

- №5-л щодо земельної ділянки площею 3,5117 га, кадастровий номер :05:000:0249; зі строком дії на 10 років; розмір орендної плати 9 903,49 грн на рік, яка вноситься у грошовій або натуральній формі один раз на рік до 31 числа останнього у звітному році місяця (т. 1 а.с. 21-25, 69-72);

- №6-л щодо земельної ділянки площею 3,5116 га, кадастровий номер :05:000:0248, зі строком дії на 10 років; розмір орендної плати 9 903,49 грн на рік, яка вноситься у грошовій або натуральній формі один раз на рік до 31 числа останнього у звітному році місяця (т. 1 а.с. 26-33, 73-78);

- №7-л земельної ділянки площею 3,0435 га, кадастровий номер :05:000:0368, зі строком дії на 10 років; розмір орендної плати 9 903,49 грн на рік, яка вноситься у грошовій або натуральній формі один раз на рік до 31 числа останнього у звітному році місяця (т. 1 а.с. 34-38, 79-84).

25 листопада 2022 року у зв`язку із переходом у порядку спадкування за законом до ОСОБА_1 права власності на належні спадкодавцю ОСОБА_4 земельні ділянки між позивачем та відповідачем укладено угоди про внесення змін до договорів оренди землі № б/н від 14.10.2010 та від 12.11.2010:

- №200-л щодо земельної ділянки площею 3,6224 га, кадастровий номер :05:000:0244, якою визначено строк дії договору до 31.12.2032 та встановлено порядок внесення орендної плати щорічно у грошовій формі та розмірі 11 884,18 грн, яка вноситься один раз на рік до 31 грудня поточного року у робочі дні (том 1, а.с. 13-16, 51-59).

- №199-л щодо земельної ділянки площею 3,1426 га, кадастровий номер :05:000:0243, якою визначено строк дії договору до 31.12.2032 та встановлено порядок внесення орендної плати щорічно у грошовій формі та розмірі 11 884,18 грн, яка вноситься один раз на рік до 31 грудня поточного року у робочі дні (том 1, а.с. 7-10, 60-68). Даним договором, з урахуванням зазначених вище угод, визначено строк його дії до 31 грудня 2032 року та розмір орендної плати - 11 884,18 грн на рік, яка підлягає сплаті до 31 грудня поточного року.

Судом першої інстанції встановлено, що за оренду земельних ділянок площею 3,1426 га з кадастровим номером :05:000:0243, площею 3,6224 га з кадастровим номером :05:000:0244, площею 3,5117 га з кадастровим номером :05:000:0249, площею 3,5116 га з кадастровим номером :05:000:0248, та площею 3,0435 га з кадастровим номером :05:000:0368 позивач має право на отримання від відповідача за 2022 рік орендної плати у розмірі 33 681,85 грн (11 884,18 грн + 11 884,18 грн + ((9 903,49 грн + 9 903,49 грн + 9 903,49 грн) х 1/3).

За вирахування податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18% та військового збору у розмірі 1,5% розмір орендної плати за 2022 рік, що належить до виплати позивачу за вказаними вище договорами, становить 27 113,89 грн (33 681,85 грн х 0,805).

Згідно довідки про рух коштів по рахунку позивача та платіжної інструкції від 16 березня 2023 року відповідач перерахував позивачу в якості орендної плати за землю за 2022 рік 18 000 грн, з яких 17 950 грн орендна плата отримана позивачем та 50 грн стягнуто банком в якості комісії (том 1, а.с. 4, 105).

Таким чином, сума орендної плати за землю за 2022 рік, недоплачена відповідачем позивачу, становить 9 163,89 грн (27 113,89 грн 17 950 грн), що не оспорюється відповідачем.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Відповідно статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Особа, яка відповідно до закону може бути орендодавцем земельної ділянки, може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

дата укладення та строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Статтею 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, зміна орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, передані в оренду на земельних торгах, не може бути зменшена за згодою сторін протягом строку дії договору оренди, а також у разі його поновлення (крім випадків консервації таких земельних ділянок, а також визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).

Згідно з абзацом 7 частини другої статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

З огляду на встановлені обставини справи, районний суд правильно виснував, що на час розгляду справи відповідач має невиконане зобов`язання перед позивачем за укладеними договорами оренди землі щодо виплати за 2022 рік орендної плати за землю у розмірі 9 163,89 грн.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

За положеннями ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 614 ЦК України встановлена презумпція вини особи, що не виконує зобов`язання. За положеннями цієї норми особа, яка порушила зобов`язання і повинна нести відповідальність, вважається винною. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Установивши, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем, а саме виплату орендної плати за 2022 рік, суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 , передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за час прострочення виплати орендної плати в сумі 813,42 грн та 3% річних у сумі 344,14 грн, розмір яких відповідач не оспорив.

Доводи апеляційної скарги про те, що в силу об`єктивних обставин, земельна ділянка за кадастровим номером :05:000:0368, на даний час не розліснена, у зв`язку з чим за цільовим призначенням що ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» не використовувалась, а тому в силу приписів абз. 1 п. 29 укладеного між сторонами договору оренди №7-Л від 26.03.2019 та п. 6 ст. 762 ЦК України орендна плата не повинна нараховуватись та сплачуватись орендодавцеві, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

У п. 6 договору оренди землі № 7-л від 26.03.2019 зазначено, що земельна ділянка, яка передається в оренду, має такі недоліки, що можуть перешкоджати її ефективному використанню заліснення. Таким чином, під час укладення договору оренди сторони обумовили вказаний недолік та дійшли згоди щодо інших умов договору.

Зважаючи на викладене орендодавцем виконано передбачений абз. першим п. 29 договору оренди обов`язок щодо передачі в користування земельної ділянки у стані, що відповідає умовам цього договору, зокрема із недоліком заліснення, у зв`язку із чим відсутні передбачені ч. 6 ст. 762 ЦК України підстави для звільнення відповідача від плати за її оренду.

Відтак, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга ПП «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Новгород-Сіверські аграрні інвестиції» залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І.Онищенко