Справа №:755/8439/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 06 січня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія відповідача та автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , належного позивачу. 02 лютого 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія» ПЗУ Україна» на підставі полісу № 212281215 від 30 листопада 2022 року. Ліміт відповідальності становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 500 грн. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 63/01-23 від 31 січня 2023 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , станом на 06 січня 2023 року становить у розмірі 114 039,36 грн, вартість матеріального збитку становить у розмірі 65 731,85 грн. 07 лютого 2023 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія» ПЗУ Україна» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 54 806,28 грн. Крім того, для повного відшкодування завданої транспортному засобу позивача шкоди відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом без врахування зносу) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Водночас діями відповідача заподіяно позивачу моральної шкоди. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 59 232,08 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 23 червня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 24 липня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини.

06 січня 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія відповідача та автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , належного позивачу (а.с.10, 29).

02 лютого 2023 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія» ПЗУ Україна» на підставі полісу № 212281215 від 30 листопада 2022 року. Ліміт відповідальності становить у розмірі 160 000 грн, франшиза становить у розмірі 2 500 грн (а.с. 11, 66).

07 лютого 2023 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія» ПЗУ Україна» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 54 806,28 грн (а.с. 13).

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 63/01-23 від 31 січня 2023 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і делатей станом на 06 січня 2023 року становить у розмірі 114 038,36 грн, вартість матеріального збитку станом на 06 січня 2023 року становить у розмірі 65 731,85 грн, витрати на проведення відновлювального ремонту з урахування зносу станом на 06 січня 2023 року становить у розмірі 61003, 44 грн (а.с. 14-27).

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 59 232,08 грн.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що для повного відшкодування завданої шкоди відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом без врахування зносу) і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, в якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні з огляду на таке. Наданий позивачем звіт про вартість матеріального збитку є попереднім оціночним документом, що не визначає остаточну суму матеріального збитку. Матеріальна шкода може бути стягнута за наявності доказів підтвердження фактичних витрат. Сума відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку, визначені у звіті є меншими ніж гарантована страховиком сума страхового відшкодування і в межах страхового ліміту 160 000 грн, а відтак, саме страховик повинен відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду. Вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою (а.с. 55-63).

Позивач не скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки, передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України).

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Отже, позивач має право на відшкодування в повному обсязі реальної вартості понесених витрат.

Позивачем розраховано різницю суми відшкодування матеріальних збитків, виходячи із вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначеного у висновку експерта від 31 січня 2023 року, у розмірі 114 038,36 грн за відрахуванням сплаченого страхового відшкодування у розмірі 54 806,28 грн (114 038,36 грн - 54 806,28 грн).

Твердження відповідача про стягнення страхового відшкодування в межах страхового ліміту 160 000 грн протиречить нормам ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якою передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Також суд вважає, що відрахуванню підлягає не сплачене страхове відшкодування у розмірі 54 806,28 грн, а визначені у висновку експерта від 31 січня 2023 року витрати на проведення відновлювального ремонту з урахування зносу станом на 06 січня 2023 року у розмірі 61003, 44 грн., виходячи із позиції позивача щодо застосування у розрахунку різниці показника вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначеного у висновку експерта від 31 січня 2023 року, у розмірі 114 038,36 грн.

Тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає відшкодуванню у розмірі 53 034,92 грн, виходячи з такого розрахунку: вартості відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, визначеного у висновку експерта від 31 січня 2023 року, у розмірі 114 038,36 грн - витрати на проведення відновлювального ремонту з урахування зносу станом на 06 січня 2023 року у розмірі 61003, 44 грн.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задоволенню частково у розмірі 53 034,92 грн. В решті вимог відмовити,

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача у відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тривалістю ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості.

Суд дійшов висновку, що діями відповідача спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу.

При визначенні розміру відшкодування, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, суд визначає у відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000,00 грн. В решті вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 2 147, 20 грн (1 073,60 грн * 1 073,60 грн) (а.с. 8,9).

Однак, суд зазначає, що позивачем помилково розраховану належну до сплати суму судового збору виходячи з того, що по справі заявлені вимоги немайнового та майнового характеру, оскільки обидві вимоги є вимогами майнового характеру, а тому по справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Також позивачем понесено витрати, пов`язані з пов`язані з залученням судового експерта у розмірі 3 000 грн (а.с. 28).

Крім того, позивач просить про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

28 квітня 2023 року між позивачем та адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем укладено договір про надання правової допомоги № 28/04-23-ЮП/IL (а.с 31).

Вартість витрат на правову допомогу позивач підтверджує актом виконаних робіт № 1 до договору № 28/04-23-ЮП/IL, відповідно до якого загальна вартість послуг адвоката становить у розмірі 12 000 грн (а.с. 34).

Відповідач скористався своїм правом подачі клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначає, що заявлені позивачем витрати не відповідають критерію розумності, є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим на надання відповідних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отжн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати:

судовий збір у розмірі 899,96 грн, виходячи з такого розрахунку: 58 034,92 грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 69 232,08 грн (ціна позову) * 1 073,60 грн (понесені витрати зі сплати судового збору).

витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2 515,79 грн, виходячи з такого розрахунку: 58 034,92 грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 69 232,08 грн (ціна позову) *3 000 грн (витрати, пов`язані з пов`язані з залученням судового експерта)

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 059,19 грн, виходячи з такого розрахунку: 58 034,92 грн (сума задоволених позовних вимог) * 100 % / 69 232,08 грн (ціна позову) * 12 000 грн (понесені витрати на професійну правничу допомогу).

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст .22, 23, 549, 625, 979, 980, 981, 990, 1166, 1167, 1187, 1192,1194 ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", п.п. 3, 5, 7, 9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53 034,92 (п`ятдесят три тисячі тридцять чотири) грн. 92 коп, у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 96 коп, судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 2 515 (дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 79 коп, судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 059 (десять тисяч п`ятдесят дев`ять) грн 19 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна