Справа № 367/6717/23
Провадження №2-з/367/91/2024
УХВАЛА

Іменем України

про забезпечення позову

05 квітня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Мерзлий Л.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Черкасова Д.О. про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищевказана заява.За змістом поданої заяви представник заявника просить суд накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, оціночна вартість якої становить 78117,25 грн; 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, оціночна вартість якої становить 1341587,72 грн.

Заява мотивована по тим підставам, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена тим, що предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4500,00 доларів США, неустойки за несвоєчасне виконання зобов?язання в сумі 16 425,00 доларів США та трьох процентів річних за невиконання зобов?язання в сумі 398,71 доларів США. Отже, Відповідач має заборгованість перед Позивачем за договором позики в загальній сумі 779 778,20 гривень по курсу НБУ станом на дату подання цієї заяви.

Станом на день подання позову до суду Відповідач, протягом тривалого періоду часу після закінчення строку виконання, відмовляється добровільно виконати умови договору позики та повернути борг. Після подання позову Відповідач тепер намагається за допомогою неіснуючих свідків довести неіснуючий факт повернення заборгованості. Наведене вище свідчить про намагання Відповідача будь-яким шляхом уникнути повернення заборгованості Позивачу

Зважаючи на мету забезпечення позову та наявну абсолютно реальну можливість відчуження Відповідачем належного йому майна з ціллю запобігання стягнення боргових виплат за їх рахунок, що в свою чергу унеможливить виконання судового рішення, вважає необхідним накладення арешту на належне Відповідачу на праві власності нерухоме майно, у зв?язку з тим, щоб у разі задоволення позовних вимог та відмови Відповідача добровільно виконати судове рішення, Позивач мав можливість отримати виконавчий лист та задовольнити свої вимоги зокрема і в тому числі, шляхом звернення стягнення на належне Відповідачу майно, на яке буде накладено арешт.

На переконання представника заявника, Відповідач умисно ухиляється від виконання умов укладеного договору позики, а також може вжити дії, що направлені на зміну власника нерухомого майна, яке йому належить на праві приватної власності.

Вважає, що обраний захід забезпечення позову жодним чином не змінить порядок взаємовідносин і режим використання майна, оскільки забезпечення позову лише обмежує право розпорядження цим майном, а тому забезпечення позову не буде порушувати збалансованість інтересів сторін, а лише буде запобіжним заходом, який дозволить відновити порушені права Позивача.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Також слід звернути увагу, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тому достатнім обґрунтуванням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

До аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд в своїй Постанові від 17.10.2018 р. № 183/5864/17-ц|61-38692св18.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Самі лише твердження про те, що існує реальний ризик недобросовісного відчуження відповідачем спільного сумісного майна не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Підставами для забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти є належність цього майна, коштів відповідачеві, їх знаходження в нього чи в інших осіб.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за договором позики в сумі 4500,00 доларів США, неустойки за несвоєчасне виконання зобов?язання в сумі 16 425,00 доларів США та трьох процентів річних за невиконання зобов?язання в сумі 398,71 доларів США. Отже, Відповідач має заборгованість перед Позивачем за договором позики в загальній сумі 779 778,20 гривень по курсу НБУ станом на дату подання цієї заяви.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 372405849 від 02.04.2024) ОСОБА_2 на праві власності належать земельна ділянка кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, оціночна вартість якої згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 28.03.2024 становить 78117,25 грн; земельна ділянка, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, оціночна вартість якої згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 28.03.2024, становить 1341587,72 грн.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, враховуючи наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе задовольнити заяву та накласти арешт на земельні ділянки, які на праві приватної власності належать відповідачу ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суддя

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Черкасова Д.О. про забезпечення позову, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:095:0014, площею 0,03 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, оціночна вартість якої становить 78117,25 грн, яка на праві власності належить ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 ;

1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер: :01:095:0015, площею 0,0674 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109, оціночна вартість якої становить 1341587,72 грн, яка на праві власності належить ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити для відома сторонам.

Допустити негайне виконання ухвали.

Роз`яснити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Реквізити стягувача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адресамісця проживання: АДРЕСА_1 .

Реквізити боржника: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду в порядку і строки передбачені ст.ст. 353, 354, 355 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий