Справа №:755/6190/23
Провадження №: 2-др/755/20/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Яровенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві питання про винесення додаткового рішення по цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Татунець Владислава Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовною заявою Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбут-УБК" до ОСОБА_1 про розірвання договору,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. києва перебувала цивільнасправа за позовом Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбут-УБК" до ОСОБА_1 про розірвання договору.

На адресу суду від представника відповідача - адвоката Татунець В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 в сумі 17 500 грн. В обґрунтування заяви представник відповідача посилається на те, що між ОСОБА_1 та Адвокатом - Татунець В.В. укладено договір про надання правничої допомоги. Оскільки позов КП з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбут-УБК" до ОСОБА_1 було залишено без розгляду виникла необхідність у вирішенні питання про судові витрати, а саме щодо стягнення з КП з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбут-УБК на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання сторони не викликалися.

Суд, перевіривши обґрунтованість вимог заяви про ухвалення додаткового рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2023 року позовну заяву Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбут-УБК" до ОСОБА_1 про розірвання договору - залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторону відповідача під час розгляду справи представляв адвокат Татунець В.В., повноваження якого підтверджуються наявними у матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із ст. 142 цього Кодексу у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Зловживання процесуальними правами - це умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Як вбачається із правових позицій Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16, від 28 січня 2019 року у справі № 619/1146/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 202/2600/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 758/12381/18, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві про стягнення витрат на правничу допомогу, представник відповідача посилається на положення ст. 133, 137, 141 ЦПК України та просить стягнути витрати на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції в сумі 17 500 грн.

Так, в даній справі позов було залишено без розгляду, відтак при вирішенні питання про компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу слід керуватися ч. 5 ст. 142 ЦПК України та зокрема встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Причиною залишення позовної заяви без розгляду стала повторна неявка представника позивача в судові засідання. Такі дії позивача та представника позивача не є зловживанням процесуальними правами. Заходів процесуального примусу до позивача не застосовувались. При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат. Верховний Суд в постанові від 25 жовтня 2021 року у справі N 757/49982/19 (провадження N 61-11269св21 зауважував, що відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представник відповідача у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу не обґрунтовує та не вказує жодних доводів щодо необґрунтованих дій позивача, в чому вони полягали, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов, чи протидіяв правильному вирішенню спору, зловживав процесуальними правами тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України обов`язковою умовою компенсації відповідачу, здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в разі закриття провадження, є необґрунтовані дії позивача. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України.

Суд вирішуючи питання про компенсацію їй витрат на правничу допомогу у розмірі 17 500 грн. у зв`язку з залишенням позову без розгляду, застосувавши норми права з урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, суд вважає, що у заяві про компенсацію їй витрат на правничу допомогу у розмірі 17 500 грн., відповідач не навів, які ж саме дії позивача у вказаній справі були необґрунтованими, та не обгрунтував їх, відтак підстави для ухвалення у справі додаткового рішення відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Татунець Владислава Вікторовича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Яровенко Н.О.