Ленінський районний суд м. Полтави
Справа №553/220/24
Провадження № 4-с/553/7/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Сіомашко В.Р., особи, яка подала скаргу ОСОБА_1 , представника стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій прохає зобов`язати відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закрити виконавче провадження № 50327198 на підставі фактичного погашення заборгованості.

В обґрунтування скарги вказує, що 29.02.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУ Міністерства юстиції в Полтавській області Приймак О.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50327198 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 21425,19 грн на утримання доньки ОСОБА_4 .

10.08.2023 за домовленістю з ОСОБА_5 він в якості компенсації неустойки (пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 21425,19 грн за ВП № 50321798) перерахував кошти за навчання їхньої спільної доньки ОСОБА_4 на розрахунковий рахунок Київського Університету культури в сумі 20900 грн, відповідно до договору № 40483, таким чином сплативши заборгованість у виконавчому провадженні. Різницю між пенею та коштами перерахованими за навчання доньки, він перерахував на рахунок ОСОБА_4 . 21.10.2023.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.01.2024 скаргу ОСОБА_1 було прийнято до розгляду та залучено до участі у справі стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав повністю та пояснив, що на примусовому виконанні у відношенні нього перебуває зведене виконавче провадження, в тому числі щодо стягнення пені по аліментах на користь колишньої дружини ОСОБА_6 . В серпні 2023 року колишня дружина у телефонній розмові попрохала його в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженні оплатити навчання доньки, договір надіслала у мобільному застосунку. Дружина прохала терміново оплатити навчання. Тому, розуміючи, що перерахування коштів через виконавчу службу займе певний час, він оплатив навчання доньки перерахувавши кошти безпосередньо на рахунок навчального закладу, а різницю перерахував на рахунок державної виконавчої служби. В розмові дружина пообіцяла написати заяву до виконавчої служби, однак не зробила цього, тому він самостійно звернувся до державного виконавця щодо закриття виконавчого провадження, в чому йому відмовили. Вважає, що у зв`язку із фактичним виконання ним судового рішення та сплатою заборгованості, виконавче провадження № 50327198 повинно бути закрито.

Представник відділу примусового виконання рішень в судове засідання не прибув, звернувся із клопотанням про проведення судового розгляду за його відсутності та надав письмові пояснення, в яких прохав відмовити у задоволенні скарги. Наводячи заперечення вказав, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого, зокрема, входить виконавче провадження № 50327198 з примусового виконання виконавчого листа № 553/916/14-ц від 08.02.2016 Ленінського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 21425,19 грн, що було відкрито на підставі постанови від 29.02.2016.

Станом на 12.03.2024 заборгованість боржником не сплачена, останнім стверджено про оплату коштів за навчання доньки в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 50321798, однак підстави зарахування цих коштів в рахунок погашення заборгованості відсутні, заява стягувача щодо сплати або часткової сплати заборгованості до виконавчої служби не надходила.

Будучи належно повідомленою про розгляд справи, ОСОБА_6 в судове засідання не прибула.

Представник стягувача в судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на відсутність підстав для закриття виконавчого провадження. Зазначив, що його клієнтка дійсно зверталась до ОСОБА_1 з приводу оплати навчання доньки за один семестр, для чого надсилала йому договір. Однак, жодних домовленостей про те, що оплачені за навчання доньки кошти будуть зараховані як погашення заборгованості по виконавчому провадженні між ними не було. При цьому представник стягувача прохав врахувати, що як батько боржник має утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

З`ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши приєднані до справи матеріали та матеріали цивільної справи № 553/916-14ц, суд зазначає про наступне.

На розгляді Ленінського районного суду м. Полтави знаходилась справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.10.2014 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів залишено без розгляду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 16.10.2014 позов ОСОБА_3 було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 79925,80 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.07.2015 заочне рішення від 16.10.2014 скасовано з призначенням справи до судового розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 13.11.2015 позов ОСОБА_3 було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 11389,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 12.01.2016, рішення суду першої інстанції від 13.11.2016 було змінено, збільшено розмір стягнутої на користь ОСОБА_3 неустойки до 21425,19 грн.

За заявою ОСОБА_3 на виконання рішення 08.02.2016 Ленінським районним судом м. Полтави було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пені в розмірі 21425,19 грн, за яким відкрито виконавче провадження № 50327198.

Виконавче провадження № 50327198 за постановою державного виконавця від 10.03.2016 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 47064768, яке перебуває на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Згідно із свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

06.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до відділу примусового виконання рішень із заявою про закриття виконавчого провадження № 50327198 у зв`язку із сплатою суми за навчання ОСОБА_4 .

Листом від 09.11.2023 начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції М. Лукмасло, ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для закриття виконавчого провадження через відсутність відомостей про сплату заборгованості за рішенням суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст.448 ЦПК України передбачено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За змістом ст.ст. 1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України "Про іпотеку" за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", оператором газотранспортної системи та операторами газорозподільних систем, за спожитий природний газ, а також послуги з його транспортування та розподілу відповідно, перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, перед електропостачальниками або операторами системи розподілу (як правонаступниками в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 17) списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 та підпункту 26.2 пункту 26 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в повному обсязі сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 18) списання згідно з пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у тому числі штрафних санкцій та пені), що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа; 19) прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про початок процедури ліквідації банку-боржника; 19-1) якщо відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню незалежно від дати укладення такої угоди; 19-2) врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили; 20) врегулювання (погашення, списання) оператором газорозподільної системи заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", якщо таке виконавче провадження розпочато за рішенням про зобов`язання Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, встановити оператору газорозподільної системи економічно обґрунтований тариф на послуги з розподілу природного газу з включенням компенсацій за період з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2020 року включно.

Таким чином однією з підстав для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилаючись на виконання рішення суду боржником було надано суду копію договору № 40483 від 10.09.2022 між Київським університетом культури та ОСОБА_8 про підготовку ОСОБА_4 , копію квитанції про переказ ОСОБА_1 готівки отримувачу Київський університет культури за навчання ОСОБА_4 по договору № 40483 та копію квитанції про оплату на рахунок Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 600 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав, що саме ОСОБА_8 запропонувала йому оплатити навчання доньки в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженні та направила копію договору.

Представник стягувача в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_8 зверталась до ОСОБА_1 з приводу оплати навчання спільної доньки за один семестр, оскільки за три інші семестри платила самостійно. Однак жодних домовленостей про зарахування цих коштів в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженні № 50327198 між ними не було.

Згідно з ч.1 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В даному випадку боржником не доведено бездіяльності посадової особи органу державної виконавчої служби, як і сплати ним заборгованості по вказаному виконавчому провадженні. Так, стягувачем заяв про сплату коштів не подавалось, будь-які домовленості з боржником щодо зарахування коштів на оплату навчання доньки в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом у справі 553/916/14-ц остання заперечила, а боржник не довів, отримувачем коштів за квитанцією від 10.08.2023 є Київський університет культури.

За таких обставин, вирішуючи питання обґрунтованості скарги, виходячи з встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що підстави для закінчення виконавчого провадження № 50327198 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду про стягнення неустойки (пені) в сумі 21425,19 грн відсутні, з огляду на що скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.450,451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих